П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/1788/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Осіпова Ю.В.,
                                – Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року, прийнятого у відкритому судовому засіданні суддею Андрухівим В.В. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, –

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» (далі – Позивач, ТОВ «АКВАФРОСТ») за допомогою системи «Електронний суд» подало до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Волинської митниці (далі – Відповідач, Митниця) в якому просило суд визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2025/000007/1 від 09.01.2025 року.
На обґрунтування позову зазначено, що уповноваженою особою Позивача подано митну декларацію на товари, які надійшли на виконання умов зовнішньоекономічного контракту. Разом з митною декларацією до митного органу подані зовнішньоекономічний контракт та доповнення, а також інші документи відповідно до Митного кодексу України (далі – МК України). Однак спірним рішенням про коригування митної вартості збільшено вартість товару та застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів. В той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм МК України. Усі документи, які зазначені у статті 53 МК України як основні, були надані декларантом. Позивач вважає, що митний орган не надав пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 року позов задоволено, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товару № UA205140/2025/000007/1 від 09.01.2025 року;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ТОВ «АКВАФРОСТ» судовий збір в сумі 2 876 грн..
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що у спірному рішенні митним органом наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.
Зокрема, з наданих до митного оформлення документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме: 1) відповідно п. 4.1 Договору (Контракту) від 01.10.2012 року № 7/2012 зазначено, що Покупець оплачує 100% від вартості рахунка-фактури, однак банківський платіжний документ, що стосується товару не подано до митного оформлення; 2) відповідно рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг № VPO21725 від 28.12.2024 року транспортні витрати до митного кордону становлять 1 930, 24 Євро, а до митного оформлення заявлені транспортні витрати в сумі 1 440, 89 Євро, числового розрахунку для перевірки повноти включення до митної вартості заявлених транспортних витрат не надано; 3) прайс-лист товару б/н від 01.10.2024 року є пропозицією експортера Compania Sudamericana De Alimentos на найменування товарів, поданих до митного оформлення, інформацію від виробника - Dalsur S.A.AR не надано. Відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий виробником товару для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу; 4) сума оплати за товар відповідно банківського платіжного документа № 57 від 17.10.2024 року – 59 334, 25 дол. США не відповідає вартості 70 409, 85 дол. США, заявленій до митного оформлення згідно комерційного документу № CSA24/985 від 07.11.2024 року.
Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що надані ТОВ «АКВАФРОСТ» документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
08.05.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про законність оскаржуваного судового рішення, прийнятого з урахуванням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а також із повним з`ясуванням усіх обставин, які мали значення для справи. Тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів               ст. 311 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з огляду на таке.
Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ТОВ «АКВАФРОСТ» зареєстровано 18.10.2005 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та займається наступним видами діяльності за КВЕД: 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків (основний); 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
25.08.2022 року між Компанією «Compania Sudamericana De Alimentos Sociedad Limitada», Шапела, Іспанія (далі – Постачальник) та ТОВ «АКВАФРОСТ» (далі – Покупець) укладено Контракт № 25/08/22-101 (далі – Контракт), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в Інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим Контрактом. Номенклатура, асортимент, кількість і вартість, а також інші необхідні характеристики Товару, попередньо узгоджені Сторонами, вказуються в Інвойсі, який є невід`ємною частиною даного Контракту.
В рамках вищевказаного Контракту Постачальником складено Інвойс № CSA24/985 від 07.11.2024 року, яким Сторонами погоджено товар, загальну його кількість та загальну вартість товару – 94 370, 85 дол. США за 27 006 кг Товару.
До декларування була заявлена частина партії товару вагою нетто 20 160 кг (брутто 21 230 кг) згідно інвойсу № CSA24/985 від 07.11.2024 року, а тому до вказаного інвойсу був виданий додаток - додаток до інвойсу № CSA24/985 від 07.11.2024 року на суму 70 409, 85 дол. США за 20 160 кг товару.
Заявлена до декларування партія товару поставлялась автомобільним транспортом – суходолом за маршрутом м. Клайпеда (Литва) – м. Київ (Україна).
Уповноваженою особою декларанта (Позивача) – ПП «РЕСПЕКТ БРОК» до відділу аналізу та контролю митної вартості Волинської митниці була подана, для митного оформлення, електронна митна декларація № 25UA205140000961U1 на товар:
- філе хека Landfrozen (Merluccius Hubbsi) розмір 60-200 гр.,+-10% глазурі, не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів – 3003 кг. Дата виробництва 01-14/09/2024. Термін придатності 01-14/09/2026;
- філе хека Landfrozen (Merluccius Hubbsi) розмір 120-200 гр., +-10% глазурі, не солений, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, тепловій та кулінарній обробці не піддавався, без консервантів – 17 157 кг. Дата виробництва 01-14/09/2024. Термін придатності 01-14/09/2026.
Митну вартість імпортованого товару було визначено за основним (першим) методом (за ціною інвойсу по договору) (графи 42 і 43) загальною вартістю 70 409, 85 дол. США.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи (графа 44 МД): Контракт; рахунок-фактуру (invoice) № CSA24/985 від 07.11.2024 року; Додаток до інвойсу № CSA24/985 від 07.11.2024 року; Проформа-інвойс (proform invoice) № EXPO 4352 від 07.10.2024 року; Проформа-інвойс (proform invoice) № EXPO 4352 від 07.10.2024 року; Проформа-інвойс (proform invoice) № EXPO 4354 від 07.10.2024 року; Банківський платіжний документ про оплату товару – платіжна інструкція і іноземній валюті № 57 від 17.10.2024 року; Автотранспортну накладну (CMR) № б/н від 06.01.2025 року; Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученнях № 25/06/2024 від 25.06.2024 року; Заявку на перевезення № 476 від 31.12.2024 року; Довідку про транспортні витрати № 2 від 08.01.2025 року; Рахунок на оплату наданих транспортних послуг № 5 від 08.01.2025 року; Договір про співробітництво № 24LOG08/38 від 01.08.2024 року; Рахунок-фактуру (invoice) № VPO21725 від 28.12.2024 року; Сертифікат якості (quality certificate) від 11.11.2024 року; Прайс-лист № б/н від 01.10.2024 року; Міжнародний ветеринарний сертифікат (veterinary certificate) № LT0366463/10 від 06.01.2025 року; Ветеринарно-санітарний сертифікат № 01171988; Договір-доручення про надання послуг по декларуванню товарів № 80 від 08.07.2024 року; Копію митної декларації країни відправлення (експортна декларація) № 25LTLU9000005A53А2 від 06.01.2025 року; Сертифікат про походження товару (Certificate of Origin) № 5663 від 20.11.2024 року; Декларацію виробника (declaration of producer) до інвойсу № CSA24/985 від 07.11.2024 року; Пакувальний лист від 11.11.2024 року; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 09.01.2025 року; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державним органами та підприємствами № 12339202 від 09.01.2025 року.
Під час здійснення Волинською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу Позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаною митною декларацією, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.
На вимогу Волинської митниці про надання додаткових документів, Позивачем була надана відповідь із поясненнями щодо кожного пункту зауважень та наданням додаткових документів.
Не зважаючи на поданні документи для визначення митної вартості товару та відповіді Позивача на зауваження митного органу, Відповідач склав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2025/000031 та рішення про корегування митної вартості товарів № 25UA205140000961U1 від 09.01.2025 року, в якому визначив вартість товару за другорядним (резервним) методом згідно рівня раніше визначених митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: - товар № 1 – 5, 0101 дол. США/кг товару, ніж заявлено декларантом 3, 611 дол. США/ кг. - товар № 2 – 5, 07 дол. США/кг товару, ніж заявлено декларантом 3, 6612 дол. США/ кг.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів Відповідач дійшов висновку, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не містяться усі дані, необхідні для визначення митної вартості, зокрема:
1) відповідно п. 4.1 Договору (Контракту) від 01.10.2012 року № 7/2012 зазначено, що Покупець оплачує 100% від вартості рахунка-фактури, однак банківський платіжний документ, що стосується товару не подано до митного оформлення;
2) відповідно рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг № VPO21725 від 28.12.2024 року транспортні витрати до митного кордону становлять 1 930, 24 Євро, а до митного оформлення заявлені транспортні витрати в сумі 1 440, 89 Євро, числового розрахунку для перевірки повноти включення до митної вартості заявлених транспортних витрат не надано;
3) прайс-лист товару б/н від 01.10.2024 року є пропозицією експортера Compania Sudamericana De Alimentos на найменування товарів, поданих до митного оформлення, інформацію від виробника - Dalsur S.A.AR не надано. Відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий виробником товару для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;
4) сума оплати за товар відповідно банківського платіжного документа № 57 від 17.10.2024 року – 59 334, 25 дол. США не відповідає вартості 70 409, 85 дол. США, заявленій до митного оформлення згідно комерційного документу № CSA24/985 від 07.11.2024 року.
Вважаючи рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товару протиправним, ТОВ «АКВАФРОСТ» звернулося до суду з даним позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову з огляду на те, що Позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що заявлений ТОВ «АКВАФРОСТ» метод визначення митної вартості товару документально не підтверджено або надані документи містять розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості. З урахуванням викладеного, за висновками суду першої інстанції, рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2025/000007/1 від 09.01.2025 року не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України.
Положеннями ч. 3 ст. 318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
За приписами ч. 4, 5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
При декларуванні товару Позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів Постачальника.
Як зазначено ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
За приписами ч.ч. 1-3 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - резервний метод.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
У п. 33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначені посилання на митні декларації, в порівнянні з якою співставлялась вартість товару. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена, наведене тільки посилання на аналіз баз даних ЄАІС, які у матеріалах справи відсутні.
При цьому, Відповідачем така інформація не була надана під час судового розгляду справи.
У спірному рішенні зазначено, що в результаті проведеної оцінки митної декларації обрано другорядний метод визначення митної вартості, у зв`язку із чим проведено аналіз баз ЄАІС, проте суд не може перевірити ці дані за відсутністю такої інформації у наявних доказах.
Більш того, наявність інформації про вищу митну вартість товару за іншою митною декларацією не є самостійною підставою для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, Відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Щодо посилання апелянта на ненадання під час митного оформлення Товару доказів про повну сплату вартості Товару, що передбачено п. 4.1 Договору (Контракту) від 01.10.2012 року № 7/2012, а саме що Покупець оплачує 100% від вартості рахунка-фактури, колегія суддів вважає такі зауваження безпідставними, оскільки в межах цієї справи поставка Товару супроводжувалась Контрактом № 25/08/22-101 від 25.08.2022 року, який надавався при митному оформленні та міститься в матеріалах справи, а вказаний Відповідачем Контракт № 01.10.2012 № 7/2012 взагалі не має відношення до поставки товару, за якою подавалася митна декларація.
Більш того, колегія суддів зазначає, що навіть відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року по справі № 815/329/17.
Щодо доводів Відповідача про те, що Позивачем не надано під час митного оформлення Товарів числового розрахунку для перевірки повноти включення до митної вартості заявлених транспортних витрат, оскільки відповідно рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг № VPO21725 від 28.12.2024 року транспортні витрати до митного кордону становлять 1 930, 24 Євро, водночас до митного оформлення заявлені транспортні витрати в сумі 1 440, 89 Євро, колегія суддів зазначає наступне.
Як з`ясовано колегією суддів, до декларування було заявлено частину партії товару вагою нетто 20 160 кг (брутто 21 230 кг) згідно інвойсу № CSA24/985 від 07.11.2024 року із загальної ваги нетто 27 006 кг (брутто 28 440 кг).
Разом з тим, наданий декларантом рахунок № VPO21725 від 28.12.2024 року з надання експедиційних послуг містить відомості та детальний опис наданих послуг щодо всієї партії товару на суму 1 930, 24 Євро за 27 006 кг (ваги цілого контейнера).
Розрахунок вартості на суму 1 440, 89 Євро здійснено представником декларанта згідно формули питомої ваги.
Зазначене також підтверджується листом ПП «РЕСПЕКТ БРОК» вих. № 2 від 14.01.2025 року щодо детального розрахунку числового значення заявлених витрат в сумі 1 440, 89 євро.
Відтак, наведені аргументи Відповідача є безпідставними.
Щодо тверджень митного органу про те, що прайс-лист товару б/н від 01.10.2024 року є пропозицією експортера Compania Sudamericana De Alimentos на найменування товарів, поданих до митного оформлення, інформацію від виробника - Dalsur S.A.AR не надано. Відповідно до VII статті ГАТТ прайс-лист повинен бути виданий виробником товару для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу, судова колегія виходить з наступного.
Колегія суддів зауважує, що прайс-лист не є основним документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів. Прайс-лист уявляє собою довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Та крім цього, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.
Таким чином, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Також необхідно зазначити, що Верховний Суд в постанові від 25.06.2020 року по справі №П/811/687/16 зауважив, що прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару.
У постанові від 24.01.2019 року по справі № 826/2277/16 Верховний Суд вказав, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.
Таким чином, погодившись з думкою Позивача, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що оскільки прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Щодо зауважень митниці про те, що сума оплати за Товар відповідно банківського платіжного документа № 57 від 17.10.2024 року – 59 334, 25 дол. США не відповідає вартості 70 409, 85 дол. США, заявленій до митного оформлення згідно комерційного документу № CSA24/985 від 07.11.2024 року, то такі колегія суддів вважає безпідставними, адже згідно змісту наданого платіжного документу № 57 від 17.10.2024 року в графі призначення платежу вбачається, що здійснено попередню оплату за філе хека згідно контракту 25/08/22-101 від 25.08.22 та декількох проформ-інвойсів: як EXPO 4352 (що відноситься до даної партії товару), так інших проформ EXPO 4353, EXPO 4354 виданих щодо інших партій товару. Сума платіжного документу в розмірі 59 334, 25 дол. США це 30 % від загальної суми всіх проформ-інвойсів зазначених в платіжному документі, як то передбачено умовами оплати визначеними Сторонами в зазначених проформах-інвойсах. Крім того, всі зазначені проформи були надані декларантом під час митного оформлення імпортованого Товару, що давало змогу митному органу ідентифікувати розмір такої оплати.
Обставини здійснення платежу можуть свідчити лише про виконання зобов`язань по оплаті Товару Покупцем згідно умов Контракту. Разом з цим, вони не можуть сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару (така позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 02.06.2022 року по справі № 460/2674/20, постановою Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі № 803/3649/15).
Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих Позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані Відповідачем.
Як вже було зазначено судом вище, Відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження Позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, та, як наслідок, прийняття спірного Рішення про коригування митної вартості товарів.
При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не може слугувати безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Надані Позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Досліджуючи обґрунтованість доводів про правомірне застосування методу для визначення за ціною угоди щодо ідентичних товарів, Відповідач не переконав суд апеляційної інстанції, чому саме в такому розмірі була визначена митна вартість імпортованого товару, які складові вплинули на формування такої вартості, а в рішення про коригування митної вартості не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 МК України.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Тобто, Відповідачем безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих Позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.
Крім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Як визначено ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Проте, приписи вказаної статті Відповідачем були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що Позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до Відповідача всі необхідні передбачені ст. 53 МК України документи, а Відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих Позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду першої інстанції в цій частині.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                      М.П. Коваль

Суддя:                                                                                          Ю.В. Осіпов

        Суддя:                                                                                          В.О. Скрипченко