ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року 
м. Київ
справа № 400/7411/24
адміністративне провадження № К/990/42232/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді  - Уханенка С. А.,
суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року (головуюча суддя  - Лісовська Н.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024  року (суддя-доповідач  - Скрипченко В.О., судді  - Осіпов Ю.В., Турецька І.О.),
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи
1. У серпні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП, позивач, заявник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області (далі - Укртрансбезпека), у якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25  листопада 2021 року №  30679.
1.1. Позов обґрунтовано тим, що у квітні 2024 року він звернувся до нотаріуса з приводу продажу нерухомого майна та дізнався, що перебуває у Державному реєстрі боржників у зв`язку з наявністю стосовно нього незавершених виконавчих проваджень з приводу виконання постанови відповідача про стягнення з нього штрафу у сумі 17  000,00 грн. Посилаючись на те, що ні оскарженої постанови Укртрансбезпеки, ні постанови органу ДВС він не отримував, і пасажирських перевезень у 2021  році безпосередньо не здійснював, ФОП ОСОБА_1 просив задовольнити позов. 
2. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позову шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
2.1. На виконання ухвали суду, представником позивача надіслано заяву, в якій ФОП ОСОБА_1 повторно указав, що не знав про існування оскарженої постанови Укртрансбезпеки до квітня 2024 року. Водночас постанова органу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 05 січня 2022 року №  НОМЕР_1 йому також не надсилалась, а на вимогу адвоката надати докази направлення позивачу виконавчого документа Перший відділ ДВС у Вознесенському районі повідомив, що не має можливості надати запитувану інформацію, оскільки строк зберігання реєстрів на відправлення кореспонденції становить один рік. Надалі представник ФОП ОСОБА_1 надіслав відповідачу запит щодо отримання копії постанови Укртрансбезпеки від 25 листопада 2021 №30679 і цей документ, разом з іншими, був отриманий лише 29 травня 2024 року. Посилаючись на те, що ознайомившись зі змістом оскарженої постанови, звернувся до суду у найкоротший строк, просив суд поновити процесуальний строк.
3. Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року, позовну заяву повернуто ФОП ОСОБА_1 , оскільки суди дійшли висновку, що позивач з листопада 2021 року знав про дату розгляду справи щодо застосування до нього адміністративно-господарського штрафу, проте до суду з позовом звернувся поза межами процесуального строку, не довівши поважності причин його пропуску.
4. Предметом оскарження є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви, у зв`язку з визнанням неповажними підстави пропуску строку та постанова суду апеляційної інстанції, за наслідками перегляду цієї ухвали.  
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
5. 04 листопада 2024 року ФОП ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024  року, та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11  жовтня 2024 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив переглянути і скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
6. Скаргу обґрунтовано тим, що cуд апеляційної інстанції безпідставно застосував десятиденний строк, визначений абзацом 2 пункту 32 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №  1567 (далі - Порядок № 1567), оскільки цей строк стосується процедури оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських санкцій в адміністративному порядку, тобто до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю. Натомість до спірних правовідносин, на думку заявника, необхідно застосувати шестимісячний строк, установлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі  - КАС України). 
6.1. Заявник наголошує, що Порядком №  1567 не передбачено і не встановлено строків звернення до суду зі скаргою на постанову про накладення адміністративно- господарського штрафу, в тому числі у випадку застосування процедури оскарження постанови в адміністративному порядку. Водночас, на його думку, суди так і не визначилися який строк необхідно застосовувати до спірних правовідносин.
6.2. Також ФОП ОСОБА_1 звертає увагу Суду, що судами безпідставно відхилені його доводи з приводу необізнаності щодо існування оскарженої постанови до травня 2024 року, з посиланням на те, що її текст був отриманий його представником лише 29 травня 2024 року. Так, вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем до матеріалів справи додані копії запрошення від 10  листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_1 , в якому повідомлено про дату розгляду справи та копії супровідного листа до оскаржуваної постанови від 26 листопада 2021 року, однак указані документи фактично позивачем не отримані, про що свідчать конверти, з відмітками про їхнє невручення адресату, що повернулися відправнику і наразі знаходяться у відповідача. Копії цих конвертів з відмітками поштового відділення про їхнє повернення відповідачу (відправнику) та поштових повідомлень були надані відповідачем на запит представника позивача в 2024 році та додані до позовної заяви, проте цим документам суди не надали належної правової оцінки.
6.3.  У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_1 зауважує, що суди не установили дати, з якої необхідно починати відлік початку перебігу строку звернення позивача до суду, тобто коли ж саме позивач міг дізнатися або дізнався про розгляд справи про порушення та винесення відповідачем оскаржуваної постанови. Ураховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували твердження позивача стосовно того, що до травня 2024 року він не отримував копії оскаржуваної постанови, яка направлялася йому поштою відповідачем і дізнався про неї лише 29 травня 2024 року та оскаржив в судовому порядку 01 серпня 2024 року, ФОП ОСОБА_1 вважає, що строк ним пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
7. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 21 листопада 2024   року відкрито касаційне провадження у справі. 
8. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, якою передбачено повернення позовної заяви позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу, а також правильність визначення судом апеляційної інстанції строку оскарження постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, прийняту на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт».
9. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 21 листопада 2024 року направлено відповідачу через підсистему «Електронний суд» та доставлено до його електронного кабінету 22  листопада 2024 року о 00:35, проте відзив на касаційну скаргу від Укртрансбезпеки не надійшов.
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
10. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Суд зазначає таке.
11. За правилами частин першої, третьої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.
12. Положеннями частини першої статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
13. Строки звернення до адміністративного суду визначені статтею 122 КАС України, відповідно до частини першої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
14. Приписами частини другої статті 122 КАС України установлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
15. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
16. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву .
17. За умовами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
18. Аналіз викладених положень КАС України дає підстави для висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням правової визначеності в публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
19. Звернення до суду за межами строків, визначених у статті 122 КАС України, або в інших законах, є підставою для повернення (залишення без розгляду) позовної заяви, якщо суд не дійде висновку, що вказаний строк позивачем був пропущений з поважних причин.
20. За наведеного нормативно-правового регулювання, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2025 року (справа №  520/15675/23) з-поміж іншого зауважив, що норми КАС України передбачають можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Водночас причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2)   це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3)   ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4)  ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
20.1. Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2025  року (справа №  520/15675/23).
21. Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження є постанова Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу, прийнята відповідачем 29 листопада 2021 року за результатами розгляду справи про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт, згідно з актом, складеним під час проведення рейдової перевірки щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
22. Правила оскарження постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів установлені Порядком №  1567.
22.1. Так, за приписами пункту 32 Порядку №  1567 (в редакції, чинній на час прийняття оскарженої постанови) скарга на постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути подана до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю. Скарга на постанову подається протягом 10 днів після її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин за заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, щодо якого винесена постанова, строк може бути поновлений керівником органу державного контролю за умови надання заявником документів, що підтверджують наявність поважних причин несвоєчасного подання скарги в установлений строк (тимчасова непрацездатність, засвідчена в установленому порядку, або перебування у відрядженні).
22.2. За умовами пункту 33 Порядку №  1567 подання в установлений строк скарги зупиняє виконання постанови до розгляду скарги по суті. 
22.3. Пунктами 34, 35 Порядку №  1567 передбачено, що під час розгляду скарги на постанову перевіряється законність і обґрунтованість її винесення та у десятиденний строк після надходження скарги приймається одне з таких рішень: постанова залишається без зміни, а скарга без задоволення; постанова скасовується і матеріали подаються на повторний розгляд; змінюється розмір стягнення в межах, передбачених Законом, проте не в бік збільшення. Копія рішення по скарзі на постанову видається у строк до трьох днів під розписку уповноваженій особі суб`єкта господарювання чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.
23. Аналізуючи наведені приписи Порядку №  1567 Верховний Суд констатує, що визначені пунктом 32 строки щодо оскарження постанови застосовуються виключно у межах адміністративної процедури оскарження указаного спірного акта до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю. Тобто указана норма надає суб`єкту можливість скористатись правом вирішити публічно-правовий спір (спір між фізичною чи юридичною особою та органом публічної влади) без звернення до суду. Водночас умов оскарження постанов в судовому порядку Порядком №  1567 не визначено. Відтак, указаний Порядок №  1567 є підзаконним нормативно-правовим актом, що не встановлює строків звернення до суду і його норми не можуть змінювати чи обмежувати законодавчі приписи щодо судового оскарження.
24. Натомість, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи КАС України установив шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України). 
25. Отже, за наведеного нормативно правового регулювання, Верховний Суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах необхідно застосовувати строк визначений частиною другою статті 122 КАС України, а не Порядку №  1567. 
26. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, Верховний Суд зауважує, що вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суди насамперед повинні були встановити дату, з якої такий строк необхідно обчислювати, зокрема, дату коли позивач дізнався про порушення своїх прав. Тобто у такому випадку суд досліджує дату отримання особою інформації, а не момент самого порушення.
27. Так, ключовими аргументами щодо дати, з якої позивач дізнався про порушення своїх прав, ФОП ОСОБА_1 указав:
- необізнаність щодо існування оскарженої постанови до квітня 2024 року;
- неповідомлення відділом ДВС про відкриття виконавчого провадження за оскарженою постановою Укртрансбезпеки;
- отримання усіх документів від відповідача щодо розгляду справи про застосування до нього адміністративно-господарських штрафів, згідно із запитом адвоката лише 29 травня 2024 року;
- відсутність доказів, що свідчать про отримання ним копії оскарженої постанови Укртрансбезпеки та постанови ДВС.
28. Повертаючи позовну заяву з підстав пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтування представника позивача на несвоєчасне повідомлення відділом ДВС про відкриття виконавчого провадження є недоречними, оскільки в межах цього позову не оскаржуються ані дії, ані рішення ДВС. Водночас, суд указав, що позивачем до матеріалів справи були додані копії запрошення від 10 листопада 2021 року на його ім`я, в якому повідомлено про дату розгляду справи та супровідного листа до оскаржуваної постанови від 26 листопада 2021 року, тому, за висновками суду, позивач був обізнаний про порушення своїх прав з листопада 2021 року.
29. Перевіряючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, суд апеляційної інстанції, з-поміж іншого, зауважив, що копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу вважається врученою належним чином навіть у разі якщо пошта не може вручити автомобільному перевізнику надіслану на його адресу у відповідності пункту Порядку №  1567 рекомендоване повідомлення, у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням, відмовою прийняти документ або за закінченням терміну зберігання. Тому таке відправлення вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
30. Верховний Суд звертає увагу, що фактами обізнаності є обставина розпочатої процедури розгляду справи про правопорушення, про яку повідомляється суб`єкт правопорушення, та обставина безпосереднього вручення постанови за наслідками розгляду цієї справи такому суб`єкту. Додатковим фактом може бути обізнаність у відкритті провадження з примусового виконання постанови Укртрансбезпеки органом ДВС.
31. Як наголошує позивач, направлені йому у листопаді 2021 року відповідачем листи з приводу розгляду його справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» та постанови, прийнятої за результатами розгляду цієї справи він не отримував, про що свідчать додані ним до позовної заяви копії конвертів про направлення запрошення та копії постанови від 26 листопада 2021 року з відмітками про їхнє повернення відповідачу.
32. Ураховуючи те, що у матеріалах справи відсутні паперові копії додатків до позовної заяви, на які указали суди в оскаржених судових рішеннях, обґрунтовуючи підстави повернення позову, Верховний Суд, використовуючи сервіс підсистеми «Електронний суд», витребував матеріали справи в електронному вигляді, з яких, зокрема, вбачається, що додані позивачем до позову поштові відправлення містять відмітку « за закінченням терміну зберігання».
33. Верховний Суд зауважує, що питання щодо належного вручення поштового відправлення, направленого АТ «Укрпошта» неодноразово досліджувалося судом касаційної інстанції, зокрема, випадки повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» стали підставою для постановлення Верховним Судом у справі №  761/15565/16-ц окремої ухвали, в якій Суд з-поміж іншого зазначив, що практика фактичного залишення у абонентських поштових скриньках адресатів інформації про необхідність забрати у відділенні АТ «Укрпошта» рекомендований лист з судовим повідомленням, який не вручений особисто адресату, (з подальшим поверненням цього листа суду-відправнику через п`ять днів без встановлення причин його невручення) не дає можливості суду встановити зазначені обставини щодо адресата та у відповідності до них визначити факт належного повідомлення адресата. Зазначене в певній мірі позбавляє сенсу рекомендовані листи як елемент визначеності в процедурах повідомлення сторін. Разом з тим, така практика, ураховуючи, що відповідні рекомендовані листи АТ «Укрпошта» повертає до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», сприяє широким можливостям зловживання процесуальними правами, , а відтак, фактично унеможливлювати розгляд судом спору у відповідності до вимог процесуального законодавства, із застосуванням такого механізму доставки повідомлення сторін спору як рекомендовані листи з повідомленням про вручення.
34. Отже, висновки суду апеляційної інстанції щодо належного вручення поштового відправлення ФОП ОСОБА_1 , з посиланням на дату, указану поштовою службою в повідомленні про причини невручення, як дату початку перебігу строку, з посиланням на його пропуск, є безпідставними, оскільки подібна відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у справі, з огляду на те, що поштове відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особа, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання.
35. За таких обставин, твердження судів про те, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав ще з листопада 2021 року, з посиланням на поштові відправлення з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання» не знайшли підтвердження під час перевірки матеріалів справи, а отже повернення його позовної заяви з підстав пропуску строку є передчасним. 
36. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
37. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
38. На підставі викладеного касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії установлення дати початку перебігу строку, виходячи з обставин цієї справи та оцінки усіх доказів, наданих на їхнє підтвердження.
39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139,140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року скасувати, а справу №400/7411/24 направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
3.   Судові витрати не розподіляються.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Головуючий суддя                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В. Кашпур
                                                                                                              В.М. Соколов