ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 462/3318/22
провадження № 51-233 км 25
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022141390000206, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Дитятичі Мостиського району Львівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 ,  
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2024 року  ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Вирішено питання щодо цивільного позову.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 28 листопада 2024 року скасував вирок місцевого суду, звільнив ОСОБА_6  від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 07 березня 2022 року, близько 14 год 30 хв., перебуваючи у комірці загального користування, що на АДРЕСА_1, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , спричинив останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування зазначає, що апеляційним судом безпідставно застосовано положення ст. 46 КК України, оскільки не враховано, що  ОСОБА_6   вчинив умисний нетяжкий злочин, та відповідно незаконно звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим.
Від захисника ОСОБА_8 на касаційну скаргу прокурора надійшло заперечення, у якому, наводячи відповідні аргументи, захисник частково погоджується із твердженнями прокурора та просить частково задовольнити касаційну скаргу.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор підтримала доводи касаційної скарги.
Від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про проведення касаційного розгляду без її участі та участі ОСОБА_6 .
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Твердження прокурора у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував щодо ОСОБА_6  положення ст. 46 КК України та закрив кримінальне провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим, Суд вважає такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як слідує з обвинувального акта  ОСОБА_6  обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в умисному спричиненні  ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, однак це діяння є умисним, а тому виключається застосування приписів ст. 46 КК України, відповідно до яких звільнення за примиренням з потерпілим застосовується у разі вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину.
Таким чином, апеляційним судом безпідставно застосовано щодо ОСОБА_6 положення ст. 46 КК України, оскільки залишено поза увагою те, що останній вчинив умисне нетяжке кримінально-каране діяння, що виключає можливість застосування цієї правової норми.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційним судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                              ОСОБА_3