ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4831/25 Справа № 212/5093/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13 травня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Остапенко В.О.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П., 
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 31 січня 2025 року, 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором № 230630-62934-1 від 30 червня 2023 року, станом на 14 травня 2024 року у розмірі 31 250,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 250,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом, за період з 30 червня 2023 року по 27 листопада 2023 року, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Ріальто» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за Договором №230630-62934-1 від 30 червня 2023 року у загальному розмірі 10 000,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом; 5000,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, а також понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 880,00 грн та суму судового збору в розмірі 775,17 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача ТОВ «ФК «Ріальто» адвокат Руденко К.В. не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині зменшення суми заборгованості за нарахованими процентами з 26 250,00 грн до 5 000,00 грн, зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 9 000,00 грн до 2 880,00 грн та зменшення судового збору з 2 422,40 грн до 775,17 грн, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у вказаній частині про задоволення позовних вимог. Також просив стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн та витрати по сплату судового збору з розмірі 4 542,00 грн за подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована аналогічними доводами, викладеними в позовній заяві, та тим, що відповідач перед укладенням кредитного договору ознайомився з Паспортом споживчого кредиту в якому стисло у формі таблиці повідомляється про основні умови кредитування, а саме сума кредиту, розмір процентної ставки, строк користування кредитом, розмір щомісячного платежу, тощо.
Зазначає, що договір, укладений між сторонами, є чинним, не визнаний недійсним, не встановлена судовими рішеннями його нікчемність чи неукладеність, крім того, відповідач не спростував, наданий позивачем розрахунок заборгованості, не надав належних, допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності.
Щодо розміру правничої допомоги посилається на те, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем.
Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вірко В.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому сторона відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 30 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 230630-62934-1 (далі - Кредитний договір, Договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн, строком на 150 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування.
Згідно з п.2.4.1. Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.
У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3 Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 3,5% (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим Договором за кожний день користування. Сторони домовились, що процентна ставка визначена у цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, повідомляється позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника та сплачується позичальником одночасно з заборгованістю за кредитом та нарахованими процентами за фактичну кількість днів користування кредитом (п.3.3 Договору).
Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет, та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 639350. (а.с. 11-15, 95-97)
Сторонами було погоджено графік платежів та таблицю обчислення загальної вартості кредиту, згідно якого дата повернення кредиту - 27.11.2023 року, сума кредиту - 5000,00 грн, сума нарахованих процентів - 5250,00 грн, всього до сплати 10250,00 грн. З розрахунку на 150 днів загальна вартість кредиту складає 31250,00 грн, з яких 26250,00 грн - проценти за користування кредитом.
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за Договором №230630-62934-1 від 30.06.2023 року згідно затверджених Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №16 від 11.06.2021 року, що є Додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною, була також підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 639350. (а.с. 14)
Платіжним документом №604072245 підтверджується, що ТОВ «ФК «Ріальто» 30.06.2023 року перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5000,00 грн. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором 230630-62934-1 від 30.06.2023 року на умовах фінансового кредиту. (а.с.16)
Згідно Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи щодо хронології дій укладення Кредитного договору № 230630-62934-1 від 30.06.2023 року, для укладення електронного кредитного договору 30.06.2023 року сторонами в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею було вчинено дії, починаючи зі створення позичальником даних по заяві на кредит та закінчуючи перерахуванням кредитних коштів на карту позичальника. (а.с. 18)
Відповідно до Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи http://monetka.ua, ОСОБА_1 було заповнено на сайті Анкету-заяву на кредит №1300519 від 30.06.2023 року із зазначенням суми кредиту 5000,00 грн, строком на 150 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5250,00 грн, що нараховуються за ставкою 3,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, річна процента ставка 1277,5%. У випадку порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує проценти за прострочення грошового зобов`язання: 3,5% за кожен день неповернення кредиту, річна процентна ставка 1277,5%. Зазначено номер мобільного телефону позичальника: НОМЕР_3 , його паспортні дані, платіжну картку, на яку має бути перерахована сума кредиту: № НОМЕР_1 , банк, що випустив картку: АТ «ПУМБ». (а.с.19)
Згідно довідки ТОВ «Девелопмент інновейшинс» від 14.03.2024 року за №122715, яка адресована ТОВ «ФК «Ріальто», смс-повідомлення від альфа-імені «Monetka» з одноразовим ідентифікатором було доставлено на номер НОМЕР_3 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 30.06.2023 року о 14:49:33 год. (а.с. 20)
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором № 230630-62934 від 30.06.2023 року станом на 14.05.2024 року утворилась заборгованість, яка становить 31250,00 грн, та складається з: 5000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26250,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентами. (а.с. 17)
На підтвердження позовних вимог позивачем додано до позову копію Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Ріальто», затверджених 26.06.2023 року. (а.с. 21-28)
Відповідно до відомостей АТ «ПУМБ», наданими на підставі ухвали суду від 11.10.2024 року про витребування доказів у справі, на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_4 , в Банку закріплений за ОСОБА_1 фінансовий номер телефону: НОМЕР_3 , який також вказаний в анкеті ОСОБА_1 (а.с. 114)
Також АТ «ПУМБ» надано копію Виписки по рахунку № НОМЕР_5 за банківською платіжною карткою № НОМЕР_4 , відкритою на ОСОБА_1 , за період з 30.06.2023 по 05.07.2023 року, та Звіт про транзакціях з використанням/без використання банківських платіжних карток, що були випущені до рахунку № НОМЕР_5 за період з 30.06.2023 року по 05.07.2023 року, з яких вбачається, що 30.06.2023 року була здійснена банківська операція щодо перерахування суми коштів у розмірі 5000,00 грн на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 з використанням IPM Monetka.ua. Також з Виписки вбачається користування кредитними коштами шляхом здійснення банківських операцій з оплат товарів. (а.с. 115-117)
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із неналежним виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов`язань за Кредитним договором № 230630-62934 від 30.06.2023 року, станом на 14.05.2024 року у останнього наявна заборгованість перед ТОВ «ФК «Ріальто» за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн. Також пунктом 1.2 Кредитного Договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до п.1.3 Договору строк надання кредиту становить 150 днів. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості за вищевказаним Кредитним договором (а.с. 17) позичальник здійснив нарахування процентів відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 30.06.2023 року по 27.11.2023 року (включно) в сумі 26250,00 грн, тобто не вийшовши за межі строку кредитування, а також згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Графіку платежів. Також за правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати (судовий збір) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2880,00 грн та судовий збір у розмірі 775,17 грн.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Рішення суду від 30 січня 2025 року оскаржується в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за період із 30 липня 2023 року по 27 листопада 2023 року та витрат на правничу допомогу.
Так, згідно до п. 1.2. кредитного договору, сторони погодили відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. кредитного договору становить 150 днів.
Відповідно до п.п. 2.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
За п. 3.3. кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасного повернутих грошових коштів за кожен день користування кредитом, сторони домовились, що процента ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 погодився з умовами договору та правилами надання кредиту від ТОВ «ФК «Ріальто».
Звертаючись до суду, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 14 травня 2024 року утворилася заборгованість по несплаченим процентам у розмірі 26 250,00 грн.
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення відсотків, позивач зазначає, що ОСОБА_1 при укладенні договору був належним чином повідомлений про умови кредитування у тому числі щодо сплати процентів.
За ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, між ТОВ «ФК «Ріальто» та відповідачем укладено кредитний договір 30 червня 2023 року строком на 150 днів.
Враховуючи доведеність невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 30 червня 2023 року по 27 листопада 2023 року.
Проте, наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості можна зробити висновок, що заборгованість за процентами (26 250,00 грн) відповідно до п. 3.3 договору фактично в чотири рази перевищує заборгованість за тілом кредиту (5 000,00 грн).
За правилами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Разом з тим, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, колегія суддів вважає, що встановлений у п. 3.3 Кредитного договору розмір процентів (1277,50%), нарахований за частиною 2 статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому заборгованість за процентами в цій частині не підлягає стягненню.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру заборгованості за відсотками за період з 30 червня 2023 року по 27 листопада 2023 року з 26 250,00 грн до 5 000,00 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірне зменшення понесених витрат на професійну правничу допомогу з 9 000,00 грн до 2 880,00 грн та зменшення судового збору з 2 422,40 грн до 775,17 грн, колегія суддів зазначає наступне. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності від 12.02.2024 року, видану ТОВ «ФК «Ріальто» адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів у судах, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2024 року №207 до Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг, копію Витягу з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №207, копію платіжної інструкції №1104 від 12.01.2024 року. (а.с. 31-41).
Згідно правил пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційна задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто» задоволено частково, тому витрати, понесенні позивачем на правову допомогу, та судові витрати по сплаті судового збору, суд першої інстанції задовольнив частково, а саме пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з чим погоджується апеляційний суд.
Доводи наведені в апеляційні скарзі в цій частині суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення.
В іншій частині позовних вимог рішення суду від 30 січня 2025 року першої інстанції не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 січня 2025 року, в частині стягнення із відповідача заборгованості за нарахованими відсотками період із 30 червня 2023 року по 27 листопада 2023 року та витрат на правничу допомогу, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.

Головуючий

Судді