ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 квітня 2025 року           справа №360/764/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Кисіль С.В.), складеного в повному обсязі 18 жовтня 2024 року у м. Дніпро, у справі № 360/764/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                                 ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Меламед Вадим Борисович (далі – представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому представник позивача просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Луганській області стосовно невиплати пенсії позивачу з 29 травня 2018 року на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області здійснювати виплату пенсії позивача, у тому числі суму недоотриманої пенсії на визначений ним банківський рахунок№ НОМЕР_1 , відкрито в АТ КБ «Приватбанк», з 29 травня  2018 року.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області стосовно невиплати пенсії ОСОБА_1 з 29 травня 2018 року на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ КБ «Приватбанк», з 29 травня 2018 року.
З таким рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що позивач до управління із заявою про виплату пенсії на картковий рахунок не звертався, підстав для її виплати не картковий рахунок немає.
Зазначив, що строк звернення до суду позивачем пропущений.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги,   перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області як отримувач пенсії за віком.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 360/209/19, яке набрало законної сили 22 травня 2019 року, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29 травня 2018 року.
Вказаним судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлені наступні обставини, які відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом:
« ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю та 01 серпня 2001 року прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.
Відповідно до листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України від 13 червня 2018 року № 129/ф-11 та звернення представника позивача від 14 грудня 2018 року № 3747 до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивач мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
Із інформації, наявної у трудовій книжці ОСОБА_1 , вбачається, що позивач має загальний трудовий стаж – 29 років 11 місяців 07 днів, служба в Радянській армії – 2 роки  11 місяців 10 днів.
29 травня 2018 року представники позивача звернулися до Пенсійного фонду України з заявою, в якій просили визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву про призначення пенсії позивача по суті та направити її за належністю. До вказаної заяви було додано копію довіреності представників, копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копію трудової книжки. Вказана заява надійшла до Пенсійного фонду України 04 червня 2018 року, зареєстрована за вхід. № 12955/Ф-11.
Листом від 13 червня 2018 року №12955/Ф-11 Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України направив заяву про призначення пенсії позивача з доданими документами до УПФУ в м. Сєвєродонецьку. Останнім на адресу представника позивача надано відповідь від 02 липня 2018 року № 343/Ф-8, відповідно до якої позивачу було повідомлено, що оскільки подані документи не засвідчені належним чином, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру та реєстрація місця проживання у м. Сєвєродонецьку відсутня, заява позивача вважається неподаною.
14 грудня 2018 року представник позивача на адресу УПФУ в м. Сєвєродонецьку направив апостильовану заяву позивача про призначення пенсії. До заяви додано нотаріально засвідчені копії документів ОСОБА_1 : довіреності представників, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ідентифікаційного коду, копію трудової книжки позивача, оригінал заяви з реквізитами банку. Дана заява надійшла до УПФУ в м. Сєвєродонецьку 18 грудня 2018 року, зареєстрована за вхід. № 684/Ф-5.
Листом від 27 грудня 2018 року № 684/Ф-5 УПФУ в м. Сєвєродонецьку повідомило позивача, що у зв`язку з подачею заяви про призначення пенсії не через спеціаліста з призначення пенсії, заява позивача вважається неподаною, рішення про відмову в призначенні пенсії, передбачене частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-ІV та пунктом 4.3 Порядку № 22-1 відповідачем не приймалось.».
Тобто позивач відкрив в АТ «ПриватБанк» поточний рахунок, реквізити якого були надані Управлінню Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з метою виплати заборгованості разом із заявою від 16 листопада 2018 року про призначення пенсії позивачу.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 360/4850/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року, та з урахування ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року про виправлення описки, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 13 червня 2019 року № 343/Ф-8/2019 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 травня 2018 року та виплатити заборгованість з пенсії з цієї дати.
У листі від 08 травня 2020 року № 6829/03-22 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило представника позивача, що ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком з 29 травня 2018 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для проведення виплати пенсії необхідно надати дійсний паспорт, оскільки термін дії поданого паспорту закінчився 29 квітня 2019 року. Відповідно паспорт ОСОБА_1 є недійсним на цей час. Здійснити виплату з 29 травня 2018 року неможливо у зв`язку з невідповідністю заяви про виплату пенсії через банківський рахунок від ОСОБА_1 до вимог постанови правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку IBAN в Україні». Заява про відкритий картковий рахунок подається заявником особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку згідно з пунктом 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.
14 травня 2020 року представник позивача направив відповідачу лист, в якому просив не порушувати чинне законодавство, призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 та надати рішення щодо призначення пенсії. До листа надав оригінал заяви ОСОБА_1 від 14 травня 2020 року про виплату пенсії, в якому заявник просив належні йому суми пенсії перераховувати на його поточний рахунок, який відкрито у відділенні Жовтневе Регіонального управління/філії Приватбанку, № НОМЕР_1 ,  МФО 305299, код 14360570.
Представник позивача звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом 17 квітня 2020 року, щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 360/4850/19.
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25 січня 2021 року ВП № 64280152 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 17 квітня 2020 року, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 травня 2018 року та виплатити заборгованість з пенсії з цієї дати.
У листі від 03 березня 2021 № 1216-03-8/4853 щодо виконання рішення суду Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області серед іншого зазначило, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 360/4850/19 за позовом ОСОБА_1 виконано. Рішенням від 24 квітня 2020 № 121630003170 ОСОБА_1 з 29 травня 2018 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З травня 2020 року на поштові виплатні відомості ОСОБА_1 нараховується поточна пенсія та заборгованість з 29 травня 2018 року, оскільки не було надано заяву про відкриття банківського карткового рахунку в установі банку. Пенсійні виплати станом на 02 лютого 2021 року не отримано.
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 19 березня 2021 року ВП № 64280152 про закінчення виконавчого провадження  на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 17 квітня 2020 року, про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 травня 2018 року та виплатити заборгованість з пенсії з цієї дати.
Представник позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою від 30 квітня 2021 року, в якій просив надати рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 ; інформацію про виплату пенсійних коштів ОСОБА_1 , а саме коли, куди і скільки було перераховано коштів.
У відповіді від 07 травня 2021 року № 251-251/М-02/8-1216/21 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на заяву від 30 квітня 2021 року зазначило, що рішенням управління від 24 квітня 2020 року № 121630003170 було призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 29 травня 2018 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки не було дотримано вимог діючого законодавства, а саме заяви про відкритий картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1 надіслані на адресу представника управління поштовим зв`язком (вхід. № 684/Ф-5 від 18 грудня 2018 року та № вхід. 22/8 від 19 травня 2020 року), поточна пенсійна виплата за травень 2020 року у розмірі 1638,00 грн та заборгованість за період з 29 травня 2018 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 35169,87 грн були нараховані на поштові виплатні відомості. Станом на травень 2021 року пенсійні виплати продовжують нараховуватися на виплатні відомості пошти, розмір заборгованості за період з 29 травня 2018 року по 31 травня 2021 року складає 57619,87 грн. Для вирішення зазначеного питання пропонують звернутися до відділення АТ КБ «Приватбанк» з метою інформування установи щодо необхідності надання заяви про відкритий картковий рахунок уповноваженою особою до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.
Представник позивача 08 серпня 2021 року направив Управлінню Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області апостильовану та нотаріально засвідчену заяву Фіртеля А. І. від 18 травня 2021 року про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок, в якій просив належні йому суми пенсії перерахувати на його особовий поточний банківський рахунок, відкритий у Жовтневому Регіональному управлінні/філії ПриватБанку у форматі IBAN № НОМЕР_1 .
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 360/4850/19 відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – Меламеда В. Б. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі№ 360/4850/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов`язання призначити пенсію за віком.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/4850/19 задоволено заяву представника ОСОБА_1 – Меламеда В. Б. про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 360/4850/19. Замінено боржника у виконавчому листі у справі № 360/4850/19, виданому Луганським окружним адміністративним судом 17 квітня 2021 року, з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, на правонаступника – ГУ ПФУ в Луганській області.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року  у справі № 360/4850/19 залишено без розгляду заяву представника ОСОБА_1 –  Меламеда В. Б. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/4850/19.
У листі від 12 січня 2022 року № 1200-0202-8/1919 на звернення ОСОБА_2 на вебпортал Пенсійного фонду України за вхід. № ВЕБ-12001-Ф-С-21-113054 в інтересах ОСОБА_1 з питання виконання рішення суду ГУ ПФУ в Луганській області зазначило, що заборгованість було розраховано за період з 29 травня 2018 року по 30 квітня 2019 року, тобто по дату закінчення терміну дії паспорту ОСОБА_1 (29 квітня 2019 року). Оскільки заявником не надавалася заява про відкриття карткового рахунку в установі банку, у способи передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, пенсійні кошти нараховувалися на виплатні відомості через поштове відділення. Оскільки ОСОБА_1 пенсію не отримано, Луганським державним приватним акціонерним товариством «Укрпошта» було повернено кошти на рахунок Пенсійного фонду України. На теперішній час виплату пенсії призупинено.
Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачу.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача на пенсійне забезпечення має бути відновленим шляхом зобов`язання управління  поновити виплату пенсії на рахунок в АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Щодо суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.
Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 92  Конституції  України  визначено,  що виключно законами України визначаються,  зокрема, :
1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина;
6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки;
12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.
Статтею 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положенням ч. 1 ст. 9 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України “Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні”, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь -  якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Статтею 5 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку  пенсій,  у  строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в  грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним  органом  відповідного  рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.
В судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі – Порядок № 1596) визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1596 виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі – установи уповноважених банків).
Цим же пунктом Порядку № 1596 передбачено, що пенсія, грошова допомога в разі виїзду одержувача на постійне місце проживання за кордон виплачуються органами Пенсійного фонду, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача в уповноваженому банку.
За положеннями пункту 5 Порядку № 1596 уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1231, та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Відповідно до пунктів 8, 9 Порядку № 1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії (бланк якої є Додатком № 1 до Порядку № 1596), яка може бути подана пенсійному органу, відповідно до пункту 10 Порядку № 1596, двома шляхами, а саме: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; від установи уповноваженого банку.
Разом з тим, вищезазначені норми не містять вказівок про те, що останній повинен саме прибути до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості подати заяву та належні документи поштою або через електронний кабінет чи через уповноваженого представника.
Пунктом 1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – Порядок № 22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком № 1596.
З указаного вбачається, що органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії.
Судом установлено, що позивач відкрив в АТ «ПриватБанк» поточний рахунок, реквізити якого були надані Управлінню Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з метою виплати заборгованості разом із заявою від 16 листопада 2018 року про призначення пенсії позивачу.
14 травня 2020 року представник позивача направив відповідачу лист, до якого надав оригінал заяви ОСОБА_1 від 14 травня 2020 року про виплату пенсії, в якому заявник просив належні йому суми пенсії перераховувати на його поточний рахунок, який відкрито у відділенні Жовтневе Регіонального управління/філії Приватбанку, поточний рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, код 14360570.
Представник позивача 08 серпня 2021 року направив відповідачу апостильовану та нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_1 від 18 травня 2021 року про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок, в якій просив належні йому суми пенсії перерахувати на його особовий поточний банківський рахунок у Жовтневому Регіональному управлінні/філії ПриватБанку у форматі IBAN № НОМЕР_1 .
На вищевказані заяви відповідачем надано відповіді від 08 травня 2020 року  № 6829/03-22, від 07 травня 2021 року № 251-251/М-02/8-1216/21 і від 12 січня 2022 року   № 1200-0202-8/1919, в яких зазначено, що ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком з 29 травня 2018 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для проведення виплати пенсії необхідно надати дійсний паспорт, оскільки термін дії поданого паспорту закінчився 29 квітня 2019 року. Відповідно паспорт ОСОБА_1 є недійсним на цей час. Здійснити виплату з 29 травня 2018 року неможливо у зв`язку з невідповідністю заяви про виплату пенсії через банківський рахунок від   ОСОБА_1 до вимог Постанови правління Національного банку України від 28 грудня   2018 року № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку IBAN в Україні». Заява про відкритий картковий рахунок подається заявником особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку згідно з пунктом 10 Порядку № 1596. Оскільки ОСОБА_1 пенсію не отримано, Луганським державним приватним акціонерним товариством «Укрпошта» було повернено кошти на рахунок Пенсійного фонду України.
Суд відхиляє такі доводи пенсійного органу, оскільки ні Закон № № 1058-ІV, ні Порядками № 22-1 і № 1596 не передбачено такої підстави для відмови у виплаті призначеної довічно пенсії через банківську установу, як надання заяви про виплату пенсії або грошової допомоги через уповноваженого представника.
Суд зазначає, що під особистим зверненням пенсіонера згідно з пунктом 10 Порядку № 1596 треба розуміти особисте підписання ним заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення із заявою до органу пенсійного фонду.
Крім того, особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в Пенсійний фонд тільки ним особисто не просто звужує конституційне право позивача на звернення до пенсійного органу через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює/нівелює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.
Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.
В даному випадку, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.
Враховуючи вказане, суд зазначає, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.
До того ж, врегульований на законодавчому рівні порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті покладає на банк відповідальність за достовірність даних, внесених уповноваженим працівником банку до заяви про виплату пенсії щодо проведення у повному обсязі ідентифікації одержувача під час відкриття рахунку.
Так, відповідно до абзацу 6 пункту 10 Порядку № 1596 уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.
Також, суд звертає увагу, що Закон № 1058-ІV не встановлює обов`язку пенсіонера подавати заяву, зокрема, про поновлення виплати пенсії особисто.
Таким чином, пенсіонер наділений правом вибору щодо особистого звернення до пенсійного органу або через свого представника.
У цьому випадку волевиявлення позивача щодо виплати пенсії на відкритий ним поточний рахунок в уповноваженому банку оформлено письмово, подано через представника, що не суперечить жодній нормі діючого законодавства.
Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 812/564/18, від 01 жовтня 2019 року у справі    № 826/3943/16, від 31 жовтня 2019 року у справі № 160/7699/18, від 30 січня 2020 року у справі № 489/5194/16-а, від 05 лютого 2020 року у справі № 501/28/17 і від 31 березня         2020 року у справі № 826/14837/16.
Інших підстав для відмови у виплаті пенсії позивачу через поточний рахунок в банку, крім не надання особисто заяви про здійснення перерахунку пенсії на банківський рахунок відповідачем не зазначено.
Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що нездійснивши виплату пенсії позивачу з 29 травня 2018 року на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», відповідачем вчинено протиправну бездіяльність.
Щодо строку звернення до суду.
За загальним правилом, встановленим КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС).
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Зміст наведеної норми свідчить, що КАС є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.
Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон № 1058.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про виплату пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно з ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 суми пенсії виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Як наслідок, позивач не потребує поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а доводи відповідача щодо пропуску цього строку є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями  250, 257,  308, 311, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

                                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 360/764/23 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 360/764/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року.

Судді                                                                                          А.В. Гайдар                                           
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв
                                                                                                    І.Д. Компанієць