КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 752/2186/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3110/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року                                                                                                 м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                         при секретарі      Яхно П.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня  2024 року, ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С.,-
   встановив:
 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання.
Донька проживає разом із ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня                   2024 року названий позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 22 січня 2024 року і до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.
Проведено розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги  задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі                                  3 000 грн 00 коп.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.  
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Судом першої інстанції враховано, що спільна донька навчається на 1 курсі денної форми навчання за державним замовленням на факультеті захисту рослин, біотехнологій та екології НУБІП України, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки № 344 від 15 січня 2024 року Національного університету біоресурсів та природокористування України, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання за державним замовленням на факультеті захисту рослин, біотехнологій екології.
Обґрунтовуючи поданий позов,  ОСОБА_1 зазначила, що донька проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.
Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
 Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду - 22 січня 2024 року, як передбачено ч. 1 ст. 191 СК України, і до досягнення донькою двадцяти трьох років, як зазначено у диспозиції ст. 199 СК України.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на утриманні апелянта перебувають його батьки, дружина та син від іншого шлюбу, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи не звільняють батька від обов`язку по утриманню дитини, яка продовжує навчання.
Колегія суддів бере до уваги, що відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції. 
Матеріали справи також не містять доказів, що відповідач через стан здоров`я чи незадовільне матеріальне становище не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів.
Отже, будь-яких доказів на спростування висновків суду в частині  визначення розміру аліментів відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 17 квітня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-                
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня                     2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
 
Повний текст складено 01 травня 2025 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

                            
                                                                                                                           Л.П. Сушко