УХВАЛА
 
10 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 161/16609/24
провадження № 61-2221ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,               Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 січня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна із чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили витребувати з чужого незаконного володіння Луцької міської ради нежитлові підвальні приміщення загальною площею 273,6 кв. м, номери приміщень з 1 по 24, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , технічна характеристика яких вказана в технічному паспорті на нежитлове підвальне приміщення будинку АДРЕСА_1 , виготовленому станом на 04 лютого 2003 року, а саме: № 1 - коридор площею 2,8 кв. м, № 2 - кладова площею 2,5 кв. м, № 3 - коридор площею 2,5 кв. м, № 4 - коридор площею 6,2 кв. м, № 5 - підвал площею 14,7 кв. м, № 6 - коридор площею 4,6 кв. м, № 7 - підвал площею 4,9 кв. м, № 8 - підвал площею 17,9 кв. м, № 9 - підвал площею 16,7 кв. м, № 10 - підвал площею 2,2 кв. м, № 11 - підвал площею 20,8 кв. м, № 12 - підвал площею 20,8 кв. м, № 13 - підвал площею 2,5 кв. м, № 14 - підвал площею 17,7 кв. м, № 15 - підвал площею 17,1 кв. м, № 16 - підвал площею 6,2 кв. м, № 17 - підвал площею 18,3 кв. м, № 18 - сходова клітка площею 10,7 кв. м, № 19 - коридор площею 4,8 кв. м, № 20 - коридор площею 13,7 кв. м, № 21 - підвал площею 25,6 кв. м, № 22 - підвал площею 22,9 кв. м, № 23 - підвал площею 14,3 кв. м, № 24 - підвал площею 2,2 кв. м.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду 
від 21 січня 2025 року, позов залишено без задоволення.
20 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 січня 2025 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику надати інформацію про вартість спірного приміщення. 
У квітні 2025 року заявником виконано вимоги ухвали Верховного Суду 
від 13 березня 2025 року, надіслано копію висновку про вартість об`єкта оцінки, з якого вбачається, що вартість нежитлового підвального приміщення загальною площею 273,6 кв. м, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 становить 715 982 грн. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України                            від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права                    на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України).
З матеріалів касаційного провадження вбачається, що предметом позову у цій справі є витребування з чужого незаконного володіння нежитлових підвальних  приміщень загальною площею 273,6 кв. м, номери приміщень з 1 по 24, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 715 982 грн. 
Отже, загальна вартість спірного нежитлового підвального приміщення загальною площею 273,6 кв. м, про витребування яких просили позивачі, становить 715 982 грн. 
Тобто, ціна позову в даній справі становить 715 982 грн, про що свідчить копія висновку про вартість об`єкта оцінки.
Отже, справа № 161/16609/24 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). 
Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 січня 2025 року в справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:	М. Є. Червинська  Є. В. Коротенко В. М. Коротун