ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 р. 	Справа № 520/21976/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022  по справі №520/21976/24
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області за №963210129768 від 04.07.2024року про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком державного службовця відповідно Закону України «Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи на посаді секретаря та голови Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області з 09.12.1987р по 29.10.2010р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області перевести з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-1У на пенсію за віком державного службовця згідно із Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та нарахувати позивачці пенсію з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця відповідної посади відповідного рангу від 26.06.2024року №02-38/1572 та №02-38/1573, виданих Олексіївською сільською радою Лозівського району Харківської області для нарахування позивачці пенсії за віком державного службовця з дня звернення до пенсійного фонду-28.06.2024р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що вона з 20.05.2009 отримувала пенсію не відповідно до Закону України №3723-XII «Про державну службу», а відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» перебуваючи на посаді голови Михайлівської сільської ради з 20.05.2009 позивач стала отримувати пенсію згідно Закону України №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування». З 01.03.2019 її було переведено пенсійним фондом на пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-1У від 09.07.2003. Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував пункти 10-12 розділу XI Закону № 889-VIII.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що матеріалами справи та записами у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 підтверджується, що згідно з рішенням 111 сесії ХХ скликання від 09.12.1987 Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області ОСОБА_1 обрана на посаду секретаря Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області.
Згідно з рішенням Х1V сесії 21 скликання від 08.02.1994 Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області ОСОБА_1 обрана головою Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області.
29.04.1994 ОСОБА_1 присвоєний 10 ранг (п`ятої категорії) державного службовця.
06.05.1994 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.
01.05.1996 ОСОБА_1 присвоєний 9 ранг (п`ятої категорії) державного службовця.
Згідно протоколу територіальної виборчої комісії від 30.03.1998 ОСОБА_1 обрана на посаду Михайлівського сільського голови Первомайського району у Харківської області.
Згідно рішенням 1 сесії 23 скликання від 10.04.1998 Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області ОСОБА_1 прийняла повноваження сільського голови Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області.
10.07.2001 ОСОБА_1 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування.
20.08.2001 ОСОБА_1 присвоєний 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
Згідно протоколу територіальної виборчої комісії від 01.04.2002 ОСОБА_1 обрана сільським головою Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області.
Рішенням 1 сесії 24 скликання від 01.04.2002 Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області визнані повноваження ОСОБА_1 як сільського голови Михайлівської сільської ради.
18.03.2005 ОСОБА_1 присвоєний 8 ранг 4-ї категорії посадової особи місцевого самоврядування.
Згідно протоколу територіальної виборчої комісії від 26.03.2006 (дільниця 134) ОСОБА_1 обрана сільським головою Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області.
12.04.2006 рішенням 1 сесії 5 скликання від 12.04.2006 Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області визнані повноваження ОСОБА_1 як сільського голови.
29.10.2010 ОСОБА_1 присвоєний 6 ранг 3-ї категорії посадової особи місцевого самоврядування.
29.10.2010 рішенням 41 сесії 5 скликання Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області повноваження ОСОБА_1 як сільського голови припинені, у зв`язку з виходом на пенсію.
ОСОБА_1 з 20.05.2009 по 28.02.2019 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", як зазначено у позовній заяві.
З 01.03.2019 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-1V від 09.07.2003.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 28.06.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, надавши довідки про заробітну плату державного службовця відповідної посади відповідного рангу від 26.06.2024 №02-38/1572 та №02-38/1573, виданих Олексіївською сільською радою Лозівського району Харківської області для нарахування позивачці пенсії за віком державного службовця.
Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності документи позивача для вирішення питання зміни пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ у Хмельницькій області.
Рішенням № 963210129768 від 04.07.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачці відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІI від 16.12.1993. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України №889-VIII (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або які на день набрання чинності Законом України № 889-VІІІ, мають не менше, як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України №3723-ХII та актами Кабінету Міністрів України не залежно від факту роботи. Розглянувши надані документи встановлено, що ОСОБА_1 отримувала пенсію, обчислену за нормами Закону України "Про державну службу", підстави для перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889 з врахуванням наданих довідок заробітну плату державного службовця відповідної посади відповідного рангу від 26.06.2024року №02-38/1572 та №02-38/1573, виданих Олексіївською сільською радою Лозівського району Харківської області, відсутні.
Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернулася до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у 2009 році уже реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Законом № 889-VIII, а тому не належить до кола осіб, визначених пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону № 3723-ХІІ за певних умов після 01.05.2016.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватись до правовідносин, які існували раніше.
Стосовно доводів апелянта, що судом першої інстанції зроблені неправильні висновки щодо застосування пункти 10-12 розділу XI Закону № 889-VIII, оскільки позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України №2493-ІІІ, а не Закону України №3723-XII, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-III, (далі Закон № 2493-III) у редакції чинній на час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії (ч. 10 ст. 21 Закону № 2493-III).
Отже, колегія суддів зауважує, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснються у порядку, визначеному Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.
Так, 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовуються до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
При цьому, відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII та на виконання пункту 6 «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Постанова №622), Міністерством соціальної політики України розроблено та наказом від 10.05.2017 за №750 затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад (далі - Порядок №750).
Пунктами 2 і 5 Порядку №750 передбачено, що довідка про заробітну плату для призначення пенсії (далі - довідка для призначення пенсії) відповідно до статті 37 Закону №3723-XII видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку №622.
Так, згідно із пунктом 1 вищевказаної Постанови №1-3, нею затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, що додаються.
З аналізу наведених вище положень нормативно-правових актів слід дійти висновку, що після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж, а також не реалізували своє право на призначення пенсії державного службовця до 01.05.2016. Таким особам пенсія призначається з врахуванням довідок про заробітну плату, передбачених Порядком №750, в яких заробітна плата вказується в розмірах на момент звернення за пенсією на прирівняних посадах.
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що з 20.05.2009 по 28.02.2019 позивач отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», що вбачається з спірного рішення відповідача та підтверджено позивачкою у позовній заяві.
З 01.03.2019 ОСОБА_1 переведено та вона отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Законом № 889-VIII, а тому такий не відноситься до осіб, визначених пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723-XII за певних умов після 01.05.2016.
Таким чином, враховуючи, що з 01.03.2019 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ, остання має право на переведення її на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723-XII, проте, на умовах, передбачених п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, за бажанням позивача йому може бути поновлена виплата пенсії державного службовця, проте, в розмірі, який йому був встановлений до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
Колегія суддів зазначає, оскільки пенсійне забезпечення позивача, як посадової особи місцевого самоврядування, здійснювалось у порядку, визначеному Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII і призначена за віком пенсія 20.05.2009 вперше, а тому відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для переведення позивачки з 28.06.2024 на пенсію за віком відповідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця відповідної посади відповідного рангу від 26.06.2024року №02-38/1572 та №02-38/1573, виданих Олексіївською сільською радою Лозівського району Харківської області та сформованих станом на травень 2024 року.
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області за №963210129768 від 04.07.2024року є правомірним та таким, що відповідає вимогам закону.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 по справі №520/21976/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич