КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року                                                                                                   місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/10858/23
номер провадження: 22-ц/824/5849/2025 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,
за участю секретаря - Олешко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Баховського Михайла Михайловича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року у складі судді Осіпенко Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже 14» про визнання права власності,
В С Т А Н О В И В :
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Княже 14» (далі - ОСББ «Княже 14»), у якому  просила визнати за нею право власності на допоміжне приміщення (групу приміщень №95) «А», площею 187,2 кв.м - частину основної (підвал), вхід у підвал, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
31 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету та підстав позову.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну предмету та підстав позову, відмовлено.
05 лютого 2024 року до початку розгляду справи по суті позивачки ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду, в якій вона також просила суд повернути їй судовий збір.
Заява мотивована тим, що 12 вересня 2023 року Дарницьким районним судом міста Києва відмовлено в прийнятті заяви позивачки про зміну предмету позову у цій справі. 25 січня 2024 року суддя Дарницького районного суду міста Києва відкрив провадження у справі                         № 753/1720/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Княже 14» про визнання права власності. 
Посилаючись на  те, що згідно з п.4. ч.1 ст.257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Законом України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі залишення заяви або скарги без розгляду, позивачка ОСОБА_1 просила залишити її позов без розгляду та повернути їй судовий збір.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
У задоволенні заяви про повернення судового збору відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у поверненні судового збору, представник ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати в оскаржуваній частині та прийняти нову постанову, згідно з якою заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору  задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року відмовлено в прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову в цій справі. Таким чином на думку, скаржника, ототожнювати повернення заяви про зміну предмету позову, яка відповідала обраному позивачем способу судового захисту з волевиявленням позивача на залишення позову без розгляду неможливо, адже спір вирішено в іншій справі № 753/1720/24 і перекладати процесуальну відповідальність у вигляді неповернення судового збору на позивача є надмірним формалізмом.
Відповідач у справі ОСББ «Княже 14» не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направило. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСББ «Княже 14» про визнання права власності не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України не перевіряється.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Постановляючи ухвалу в частині відмови у поверненні позивачці ОСОБА_1 сплаченого судового збору, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до                  п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору не повертається у зв`язку із залишенням позовної заяви чи скарги без розгляду за заявою або клопотанням позивача.
Такі висновки суду першої інстанції є правильними та відповідають обставинам справи й вимогам закону. 
Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Згідно з ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2024 року, тобто до початку розгляду справи по суті, позивачка ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду, в якій вона також просила суд повернути їй судовий збір.
Заява мотивована тим, що 12 вересня 2023 року Дарницьким районним судом міста Києва відмовлено в прийнятті заяви позивачки про зміну предмету позову в цій справі. 25 січня 2024 року суддя Дарницького районного суду міста Києва відкрив провадження у справі                                 № 753/1720/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Княже 14» про визнання права власності. 
Посилаючись на  те, що згідно з п.4. ч.1 ст.257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Законом України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі залишення заяви або скарги без розгляду, позивачка ОСОБА_1 просила залишити її позов без розгляду та повернути їй судовий збір.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Пунктом 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).
Установивши, що позивачка ОСОБА_1 вільно розпорядившись своїми процесуальними правами та, розуміючи наслідки своїх процесуальних дій, у вставленому законом порядку та строки подала до суду першої інстанції заяву про залишення її позову без розгляду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у поверненні їй сплаченого судового збору, оскільки п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» імперативно передбачено, що сплачена сума судового збору не повертається у зв`язку із залишенням позовної заяви чи скарги без розгляду за заявою або клопотанням позивача.
Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року відмовлено в прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову в цій справі, а тому, на думку скаржника, ототожнювати повернення заяви про зміну предмету позову, яка відповідала обраному позивачем способу судового захисту з волевиявленням позивача на залишення позову без розгляду неможливо, апеляційним судом відхиляються, виходячи з такого.
Так, дійсно у заяві про залишення позову без розгляду ОСОБА_1 вказувала, що 12 вересня 2023 року Дарницьким районним судом міста Києва відмовлено в прийнятті її заяви про зміну предмету позову у цій справі. Водночас 25 січня 2024 року суддя Дарницького районного суду міста Києва відкрив провадження у справі № 753/1720/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Княже 14» про визнання права власності. Тому оскільки згідно з п.4. ч.1 ст.257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, то заяву про залишення позову без розгляду слід задовольнити. 
Апеляційний суд враховує, що ст.257 ЦПК України містить виключний перелік підстав для залишення позову без розгляду і такий перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, ч.1 ст.257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Аналіз вказаної норми процесуального закону вказує на те, що можливість залишення позову без розгляду за клопотанням (ініціативою) позивача передбачено виключно п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України. 
При цьому мотиви подання такої заяви не мають для суду правового значення. 
В інших передбачених ч.1 ст.257 ЦПК України випадках суд залишає позов без розгляду з власної ініціативи в межах його дискреційних повноважень.
Крім того, логічний зміст спеціального закону, що регулює питання повернення судового збору у даній правовій ситуації (п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір») вказує та на те, що вказаною нормою імперативно передбачено, що сплачена сума судового збору не повертається особі, яка його сплатила, в разі залишення позовної заяви без розгляду за заявою (клопотанням) позивача незалежно від підстав, мотивів та передумов подання  такої заяви (клопотання) про залишення позову без розгляду.  
Оскільки відповідно до ч.2 ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, то в суду першої та апеляційної інстанції відсутні підстави для розширеного чи альтернативного тлумачення приписів п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України та п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».
Отже обставини та доводи, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про невідповідність висновків, викладених в ухвалі судді першої інстанції, обставинам справи, та порушення суддею норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законною і обґрунтованою, суддею додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Баховського Михайла Михайловича залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16 квітня 2025 року. 
 
Головуючий

Судді: