ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" квітня 2025 р.           Справа№ 910/12762/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Пантелієнка  В.О. 
          Остапенка О.М. 
 
Секретар судового засідання:    Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від Міністерства оборони України : Заведій В.І. - за посвідченням №261392 від 12.05.2009.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №    910/12762/24 (суддя Мандичев Д.В., повний текст ухвали складено та підписано - 18.11.2024)

за заявою Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром. Стандарт.»
про відкриття провадження у справі про банкрутство

                                   ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №    910/12762/24 (суддя Мандичев Д.В., повний текст ухвали складено та підписано - 18.11.2024) відмовлено Міністерству оборони України у відкритті провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром. Стандарт.».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Міністерство оборони України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №    910/12762/24; відстрочити Міністерству оборону України сплату судового збору за подання апеляційної скарги Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі № 910/12762/24; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №    910/12762/24, ухвалити нове судове рішення, яким направити справу до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром. Стандарт.».
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права - ст. ст. 74, 76,77 ГПК України та неправильним застосуванням норм матеріального права - ст. ст. 1, 39  КУзПБ.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Боржник, не скористався своїм правом та не подав відзив на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3  ст. 263 ГПК України, не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 апеляційну скаргу у справі № 910/12762/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.
02.12.2024 через систему «Електронний суд» від Міністерства оборони України надійшла заява про залишення без розгляду клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі № 910/12762/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 у справі № 910/12762/24 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12762/24 за заявою Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром. Стандарт.» про відкриття провадження у справі про банкрутство; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №    910/12762/24 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.
16.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/12762/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/12762/24, зокрема, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №    910/12762/24 залишено без руху.
30.01.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Міністерства оборони України надійшла заява про продовження процесуального строку.
03.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Міністерства оборони України надійшло клопотання. Суд приймає дане клопотання, як заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 у справі № 910/12762/24 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12762/24 ; розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі № 910/12762/24 призначено на 16.04.2025.

Явка представників учасників справи

16.04.2025 у судове засідання з`явилися  представник  Міністерство оборони України.
Інший представник учасника справи в судове засідання 16.04.2025 не з`явився, який повідомлявся про час, місце та дату судового засідання завчасно та належним чином.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).
Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника  Міністерство оборони України.

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 16.04.2025 представник Міністерство оборони України підтримав доводи апеляційної скарги, з підстав викладених у неї та просив її задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство    Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром. Стандарт.», оскільки  у    Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром. Стандарт.» перед Міністерством оборони України існує   кредиторська заборгованість у розмірі 1 685 658,48 грн, посилаючись на наступне.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі №910/3588/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021    задоволено позов Міністерства оборони України та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром.Стандарт.»   на користь Міністерства оборони України   пеню у розмірі 157  895,30 грн, штраф у розмірі 1 408 050 грн  та судовий збір у розмірі 23  191,26 грн. 
На виконання зазначено судового рішення Господарським судом міста Києва видано наказ від 30.10.2020.
Даний наказ Господарського суду міста Києва пред`явлений для примусового виконання до Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ, за наслідком чого 14.03.2024 відкрито виконавче провадження №74375936.
За наслідками розгляду вищевказаної заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваної судової постанови, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Міністерства оборони України не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Статтею 1 КУзПБ надано визначення таким термінам:
- неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом;
- грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентовано статтею 39 КУзПБ.
Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить про те, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:
наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;
відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;
до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що   заявлений ініціюючим кредитором  борг у розмірі 1 565 945,30 грн складається виключно із штрафних санкцій, які  в розумінні  ст. 1 КУзПБ  не є грошовим зобов`язанням та які не можуть буту підставою для звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Також, як правильно встановлено місцевим господарським судом, кредитором визначена решта сума боргу боржника   у розмірі 23 191,26грн, яка складається із суми    судового збору, стягнутої в рамках справи №910/3588/20, проте сплата суми судового збору не є зобов`язанням у розумінні положень             ст. 509 ЦК України, у зв`язку з чим не входить до складу грошового зобов`язання згідно з положень  ст.1 КУзПБ.
З огляду на наведене, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром.Стандарт.» у зв`язку з тим, що  вимоги зазначені кредитором в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ґрунтуються на вимогах, що не є грошовим зобов`язанням у розумінні  ст. 509 ЦК України  та  ст. 1 КУзПБ, що підтверджується належними та допустимими доказами, і зворотного не доведено. 
При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі                  №    910/12762/24 , отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 3  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1  ст. 77 ГПК України  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.
За змістом п. 1 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України  визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Міністерства оборони України необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №  910/12762/24  підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до  статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 у справі                  №    910/12762/24  залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4. Справу № 910/12762/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови складено та підписано 22.04.2025.

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                В.О. Пантелієнко

                                                                                О.М. Остапенко