ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 квітня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 749/1297/24
Головуючий у першій інстанції - Чигвінцев М. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/519/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
із секретарями: Піцан В.М., Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2024 року (проголошено о 16:32, повний текст рішення складено 23 грудня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

                                       У С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з  позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 07.05.2024 шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Указувала, що між сторонами була усна домовленість, що син проживатиме з батьком, а донька - з нею у м. Сновськ.
Зазначала, що для утримання дітей навесні 2024 року знайшла добре оплачувану роботу у м. Чернігові, але працює неофіційно. Від підприємства їй була надана кімната у гуртожитку сімейного типу, яку вона облаштувала, придбала речі, а після закінчення навчального року забирала доньку до себе, син проживав з батьком. З нового навчального року планувала доньку перевести доньку на навчання в одну з міських шкіл.
Несподіваним стало для неї розпорядження №136 від 20.08.2024 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, яким визначено місце проживання доньки з батьком.
Наголошувала, що спілкування з дітьми відбувається тільки в присутності відповідача, донька замкнута, батько свідомо принижує її авторитет в очах дітей, маніпулює донькою, намагається відговорити дітей від неї, що в майбутньому може спричинити негативний вплив на психологічний розвиток дітей.
Стверджувала, що у відповідача відсутні умови для нормального проживання малолітньої дитини, відповідач, син та донька мешкають в одній кімнаті, не облаштоване місце для навчання дівчинки, відсутні вбиральня, ванна кімната. Натомість, за її місцем проживання у кожного з дітей була своя кімната, створені всі умови для навчання та розвитку. Вона забезпечена власним житлом, має дохід, відповідально ставиться до обов`язків матері, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась, не зловживає алкогольними напоями.
  
Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 18.12.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені втрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що орган опіки та піклування Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області та суд формально підійшли до долі дитини, не надали належної оцінки умовам проживання малолітньої доньки за адресою матері: АДРЕСА_1 , де для доньки відведено окрему кімнату, створені всі необхідні умови для гідного життя та розвитку дитини, наявна побутова техніка та меблі, предмети домашнього вжитку, гаряча вода та опалення, тепло, чисто, охайно, наявні дитячі речі та іграшки, є місце для ігор і відпочинку.
Натомість за адресою мешкання відповідача: АДРЕСА_2 , батько та діти проживають в одній кімнаті, у будинку відсутня вбиральня, ванна кімната, не облаштоване місце для навчання дівчинки, донька спить на розкладному кріслі. Твердження про забезпечення будинку належними умовами не відповідають реальності.     
Заявниця стверджує, що вона офіційно працевлаштована та працює на посаді кухаря, має стабільний дохід, гнучкий робочий графік, що дозволяє пристосувати її життя під потреби доньки, є час супроводжувати її до школи, займатися її розвитком та іншим чином піклуватися про її фізичний, духовний, моральний стан, опікуватися нею, бути поруч з донькою.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №400/829/17, №682/966/17, №363/3907/16-ц, №377/128/18, №7187/1768/18, №761/259113/14-ц, №610/2531/17, відповідно до яких згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини.
Наголошує, що рішенням суду розірвано зв`язки між донькою та матір`ю. Вона не притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності, не вживає спиртних напоїв, не має негативних звичок, урівноважена, завжди знаходила спосіб для заробітку, має можливість доньку навчити доглядати за собою, готувати.  

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу  залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.
Уважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції у повній мірі дослідив всі наявні докази у справі і дав належну оцінку обставинам, які склалися між сторонами та дитиною. 
Зазначає, що умови, в яких наразі мешкає донька придатні для проживання, що підтверджено комісією органу опіки та піклування, при цьому  визначальними є не лише створені умови для проживання (тобто чи є окрема кімната чи ні), а безпечність для дитини, її бажання проживати з одним із батьків, особиста прихильність дитини до кожного з них.
Зауважує, що він не перешкоджає і не перешкоджатиме спілкуванню дитини з матір`ю, оскільки розуміє, що це важливо, він намагається сприяти збереженню здорових відносин дитини з обома батьками: ніколи не забороняв дітям спілкуватися, разом проводити час; а позивачка напроти, коли дитина проживала з нею, забороняла навіть спілкування по телефону.
Стверджує, що він може забезпечити кращі умови для життя, виховання та розвитку дитини.  
  
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Шадуйкіса Г.С., які підтримали апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Савости І.М., які просили залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції, заслухавши думку дитини, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, виходив із того, що донька ОСОБА_5 має прихильність до батька, проживання доньки з батьком найкраще забезпечить її інтереси, духовний та фізичний розвиток.
З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 07.05.2024, що набрало законної сили 07.06.2024 (том 1, а.с. 8-9).
Сторони є батьками:
- неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 18.11.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №105 (т. 1 а.с. 52);
- малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.07.2016 Щорським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №57 (том 1, а.с. 7).
Після розлучення сторони проживають окремо, донька ОСОБА_5 з кінця серпня 2024 року проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на вказаний будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за відповідачем (том 1, а.с. 50, 171).
З витягу №11800542 від 11.09.2006 про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що позивачці на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_3   (том 1, а.с. 10). Відповідно до витягу №03-18/3199 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданому ОСОБА_1 , відділом ЦНАП Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1, а.с. 11).

ОСОБА_3 з першого класу навчається у Сновському ліцеї №2 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області. 
У характеристиці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениці 2 класу Сновського ліцею №2 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області зазначено, що батьки приділяють належну увагу вихованню доньки, беруть активну участь у процесі навчання. Дівчинка забезпечена всім необхідним для навчання, завжди має охайний вигляд. На уроки ОСОБА_8 завжди приходила вчасно, ніколи не пропускала школу без поважних причин. Мама дівчинки на добровільних засадах майже весь перший рік навчання допомагала вчительці з організацією та супроводженням дітей до бібліотеки та на інші позашкільні розвиваючі заходи. Також мама, з власної ініціативи чергувала під час уроків, щоб за потреби допомогти вчительці швидко зібрати дітей в разі небезпеки. Крім навчання, мама приділяла увагу все бічному розвитку дитини. ОСОБА_8 відвідує різноманітні гуртки, такі як фортепіано, технічне моделювання та танцювальний (том 1, а.с. 13). 
Як вбачається з довідки №190 від 20.09.2024 Сновського ліцею №2 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_2 як батько учениці 2 класу ОСОБА_3 постійно буває в школі, забирає та приводить дитину до школи, завжди спілкується з класним керівником та цікавиться навчанням і поведінкою дитини (том 1, а.с. 48).
У відповіді на адвокатський запит №232 від 04.11.2024 психолог Сновського ліцею №2 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_6 повідомила, що в ході роботи з дитиною ( ОСОБА_7 ) нею зроблено такі висновки: розвиток дитини відповідно віку, дівчинка розумна, кмітлива, добра, дружня до оточуючих, любить свою родину та обох батьків (том 1, а.с. 83).
Сновським ліцеєм №2 Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_1 видано довідку №45 від 04.03.2025 в тому, що вона бере участь у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
1. Під час перебування дитини у неї, супроводжує дитину до закладу та із закладу.
2. Підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться участю дитини в житті класу. 
3. Навчанням дитини цікавиться (том 1, а.с. 237).
ОСОБА_8 відвідує заняття гуртків «Фортепіано», «Початкове технічне моделювання» та гурток англійської мови у Сновському центрі позашкільної освіти. Мати, ОСОБА_1 , приходить до закладу, зустрічається з донькою, цікавиться її розвитком та успіхами, що підтверджується довідкою №13 від 05.03.2025 Сновського центру позашкільної освіти Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області (том 1, а.с. 238).
Довідкою №9 від 21.02.2025 Сновського центру позашкільної освіти Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, підтверджується, що його ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заняття гуртків у Сновському центрі позашкільної освіти за розкладом: фортепіано - понеділок 13:30-14:10, англійська мова - вівторок, п`ятниця 14:00 - 15:40, початкове технічне моделювання - середа - 12:50 - 14:30 (том 1, а.с. 202).

ОСОБА_2 працює в ПП «Євро Ліс», займає посаду - підсобний робітник, загальна сума доходу за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 без урахування аліментів становить 46 211,16 грн (а.с. 230), за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 без урахування аліментів становить 48 198,76 грн (а.с. 49), за період з 01.08.2024 по 31.01.2025 без урахування аліментів становить 49 565,23 (том 1, а.с. 202 зворот). 
Згідно із довідкою №2-в від 19.02.2025 ПП «Євро Ліс» ОСОБА_2 працює підсобним робітником за таким графіком: понеділок - п`ятниця з 08:00 до 15:00, перерва на обід з 12:00 до 13:00, субота, неділя - вихідні (том 1, а.с. 201 зворот).
У характеристиці №8-в від 27.09.2024, виданій ПП «Євро Ліс», зазначено, що ОСОБА_2 працює підсобним робітником з 07.09.2018, має професійно-технічну освіту. За час роботи підсобним робітником зарекомендував себе як дисциплінований працівник та надійний помічник майстра по виробництву. Вміє працювати в команді, демонструє організаторські здібності. До виконання завдань ставиться відповідально, працює продуктивно. Дотримується встановлених термінів виконання завдань, не порушує умови розпорядку роботи. Має високі моральні якості. Знаходить спільну мову з членами колективу, налагоджує командний робочий процес, має авторитет серед колег.
Дисциплінарних попереджень на адресу ОСОБА_2 не зафіксовано.
Працівник зарекомендував себе як приємний у спілкуванні з клієнтами і колегами (том 1, а.с. 51).
ОСОБА_2 за 2024 рік отримував заробітну плату від ПП «Євро Ліс», у грудні отримав благодійну, у тому числі гуманітарну допомогу від Філія «Актед»,  що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерело та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (том 1, а.с. 174-175).

ОСОБА_1 у 2024 році отримувала соціальні виплати від Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, інших доходів у цей період не мала, а за перший квартал 2025 року інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, що підтверджується відповідями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерело та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи  (том 1, а.с. 172-173, т. 2 а.с. 22).
Листом №6563124/44.2-2024 від 27.09.2024 ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності згідно ІПНП «Цунамі» не притягувалась (том 1, а.с. 64).

07.08.2024 Службою у справах дітей Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області складено висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 211).
07.08.2024 Комісія з питань захисту прав дитини Сновської міської ради Чернігівської області прийняла рішення №28, яким вважала за доцільне рекомендувала органу опіки та піклування: 
1. Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
2. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
3. Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про неухильне виконання ними своїх батьківських обов`язків щодо виховання і утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про їх відповідальність згідно діючого законодавства (том 1, а.с. 212-214).
Розпорядженням Сновської міської ради №136 від 20.08.2024 зобов`язано:
1. Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
2. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
3. Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про неухильне виконання ними своїх батьківських обов`язків щодо виховання і утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про їх відповідальність згідно діючого законодавства (том 1, а.с. 12, 215).
На запит Щорського районного суду Чернігівської області  Сновською міською радою Корюківського району Чернігівської області як органом опіки та піклування надано висновок №08-06/2870 від 18.11.2024, яким визначено місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 88-90).

21.02.2025 в.о. директора ЦСС Янчевською Н.О. складено акт оцінки потреб на одну дитину та її сім`ї за місцем проживання ОСОБА_2 щодо потреб дитини - ОСОБА_5 , в якому зазначено, що дитина зі слів батька здорова, має окреме спальне місце; одяг відповідає сезону, має медичну картку, проходить профілактичний медичний одяг. Дитина зі слів батька харчується добре, улюблена страва оладки, в школу дитина бере бутерброди, харчується в школі. Навчається в Сновському ліцеї №2, у 2-му класі, навчається добре, навчання на даний час очно. Дитину в школу возить батько і забирає її зі школи. Дитина відвідує Сновський центр позашкільної освіти: фортепіано, англійська мова, початкове технічне моделювання.  Дитина зі слів батька та класного  керівника спокійна, радісна.
Зі слів ОСОБА_5 та батька вона любить обох батьків, але проживати хоче з батьком.
Зі слів батька ОСОБА_5 вміє сама одягатися, може самостійно їсти, сама доглядає за своїми речами відповідно свого віку.
Зі слів класного керівника ОСОБА_8, Воробей Я.В. дитина ходить до школи охайна, батько привозить її і забирає дитину зі школи. Батько повністю цікавиться успішністю дитини, кладе бутерброди дитині, щоб та могла їсти на перервах. Мати дитини теж приходить до школи.
На момент відвідування сім`ї в будинку було тепло, прибрано, є ліжко для дитини, є відповідні умови для навчання. Продуктами харчування родина забезпечена, є дрова для опалювального сезону. Будинок потребує косметичного ремонту (треба обкласти грубу). Відвідати ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 не має змоги, так як вона на момент оцінювання знаходиться в м. Київ на роботі (спілкувалися в телефонному режимі) (том 1, а.с. 232-234).
У висновку оцінки потреб сім`ї зазначено, що потреби ОСОБА_3 задовольняються в повному обсязі. Батько намагається задовольнити потреби дитини, відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків. Мати здатна задовольняти потреби дитини лиш обов`язкові. Фактори сім`ї та середовища сприяють вирішенню проблем (том 1, а.с. 235). 
25.02.2025 начальником Служби у справах дітей Лихошерст С.П., в.о. директора ЦСС Янчевською Н.О. на запит апеляційного суду складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого житло розміщено на першому поверсі одноповерхового будинку, який складається з 1 кімнати: житлова кімната, кухня, коридор. Будинок дерев`яний, опалення пічне, ведеться ремонт у будинку. Продуктами харчування, паливом, сезонним одягом та взуттям забезпечені. У будинку підведена вода (власна скважина), є інтернет. Дівчинка має окреме спальне місце, обладнаний куточок школяра, є комп`ютер. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають, але не зареєстровані за даною адресою. Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі. Батько турбується про дітей, купує необхідні речі, продукти харчування, щодня возить дитину до школи на власному автомобілі. В сім`ї створені належні умови для проживання дітей, під час проведення бесіди з дівчинкою вона підтвердила своє бажання проживати з батьком (а.с. 207). 
01.04.2025 начальником Служби у справах дітей Лихошерст С.П., в.о. директора ЦСС Янчевською Н.О. складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_4 , згідно якого житло розміщено на першому поверсі одноповерхового будинку, який складається з трьох кімнат: 2 спальні кімнати, зали, кухні, коридору, ванної кімнати. Будинок дерев`яний, водопостачання централізоване, опалення пічне, обробляється присадибна ділянка. Для дитини обладнана окрема кімната: є спальне місце, шафа, письмовий стіл. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати; ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , діти зареєстровані, але не проживають за даною адресою. Діти проживають з батьком у м. Михайлівка. Мати спілкується з дитиною у телефонному режимі 1 раз у три дні. Мати неофіційно працює у м. Києві  по два тижні на місяць. На час обстеження умов проживання дітей не було. В будинку створені належні умови для проживання дітей (том 2, а.с. 12).

  Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини  20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
У статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини).
Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка є частиною національного законодавства України, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.
Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган, серед іншого, визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності (п. «а» ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей).
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 5 Сімейного кодексу України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Відповідно до ч. 1-2, 6-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 153, ч. 1-3 ст. 157 СК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства».
Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Аналогічно у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
У статті 9 Конвенції про права дитини зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. 
Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 
3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції).
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. 

Судом першої інстанції у судовому засіданні заслухано малолітню ОСОБА_5 , яка пояснила, що любить обох батьків, але хоче проживати разом з батьком.
У справі, що переглядається апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 з серпня 2024 року проживає разом з батьком ОСОБА_2 у с. Михайлівка Корюківського району Чернігівської області. Збереження її вже усталених та тривалих зв`язків із сім`єю, в якій вона проживає тривалий час, має суттєве значення для психологічного здоров`я дитини. Дані про те, що вказана сім`я є непридатною чи неблагополучною матеріали справи не містять, як і інформації, що батько не забезпечить розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Відповідач створив належні умови для проживання та виховання дитини, турбується про її здоров`я та усесторонній розвиток, має роботу та самостійний заробіток. Натомість позивачка самостійного доходу не має. Обставин, які б перешкоджали чи викликали сумнів у доцільності проживання дитини з батьком, або могли б зашкодити розвиткові дитини (відсутність житла, самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, жорстоке поводження, неблагополучне середовище тощо), судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.
У висновку органу опіки та піклування Сновської міської ради останній вважав за доцільне визначити місце проживання  малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . Підстав для незгоди з зазначеним висновком суд апеляційної інстанції не знаходить.
Зважаючи на рівність прав матері та батька у спорах про проживання, утримання та виховання дітей, висновок органу опіки та піклування про те, що за місцем проживання батька наявні всі необхідні умови, враховуючи встановлені обставини справи, зокрема відсутність у матері самостійного доходу, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки в якнайкращих інтересах дитини буде залишити її проживати разом з батьком, враховуючи при цьому власну думку та бажання самої малолітньої ОСОБА_12 як один з головних критеріїв принципу «якнайкращих інтересів дитини», задекларованого Конвенцією про права дитини.
Обставин, які б вказували на неможливість подальшого проживання дитини разом з батьком чи наявність переваг у матері для визначення місця проживання дитини з нею, судом не встановлено. 

У пункті 105 постанови від 16 лютого 2024 року у справі №465/6496/19 Верховний Суд вказав, що при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним з батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком.
Спільна фізична опіка (розподіл батьківського часу) розглядається як координація між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність, у свою чергу, підтримувати та допомагати один одному, особливо у період воєнного стану, має покращити співпрацю між батьками та зменшити ризик потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.
Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки, суди, окрім загальних обставин, мають також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо.
Апеляційним судом сторонам пропонувалось вирішення спору шляхом укладення мирової угоди із можливістю застосування спільної фізичної опіки над дитиною (почергового проживання з кожним з батьків за відповідним графіком), у зв`язку з чим в судовому засіданні оголошувалась перерва. 
ОСОБА_2 направлялась ОСОБА_1 пропозиція щодо спільного проживання малолітньої доньки ОСОБА_5 від 14.03.2025, в якій відповідачем запропоновано графік проживання дитини почергово (том 2, а.с. 28-29). Однак така пропозиція не була прийнята позивачкою. Згоди щодо спільної фізичної опіки між сторонами не досягнуто.
Апеляційний суд у цій справі позбавлений можливості у застосуванні спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком, оскільки позивачка офіційно не працевлаштована, за її твердженням неофіційно працює поза межами свого проживання у м. Києві по два тижні  на місяць, не має самостійного доходу.
Відсутність самостійного доходу в силу вимог ч. 2 ст. 161 СК України виключає можливість передачі дитини для проживання з таким із батьків.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка офіційно працевлаштована та працює на посаді кухаря, має стабільний дохід, гнучкий робочий графік є голослівними, оскільки матеріалами справи не підтверджені.
Посилання заявниці на неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах №400/829/17, №682/966/17, №363/3907/16-ц, №377/128/18, №7187/1768/18, №761/259113/14-ц, №610/2531/17, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки фактичні обставини у справі що наразі переглядається, є відмінними від указаних справ.
Доводів про вирішення судом першої інстанції питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу апеляційна скарга не містить.
Виходячи з викладеного вище, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Щодо витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції 

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 268).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Як зазначалось вище, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Вирішуючи питання щодо відшкодування  витрат на професійну правничу допомогу, що поніс відповідач під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Представництво інтересів ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Савоста І.М. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1115461 від 07.02.2025, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги №33/24 від 01.10.2024 (том 1, а.с. 160).
У відзиві на апеляційну скаргу стороною відповідача заявлений орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 7 000 грн. 
Згідно з п. 1.1. договору про надання правничої допомоги №33/24 від 01.10.2024 адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. 
Пунктом 2.1 договору передбачено, що адвокат представляє інтереси клієнта у суді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та користується всіма правами, передбаченими Конституцією України, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», законодавством України: представляє інтереси клієнта у судових органах України будь-якої інстанції з усіма необхідними для того повноваженнями, яка надано законом позивачеві/відповідачеві, пред`являє від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов (заяву, позови/заяви), відзив (відзиви), зустрічні позови, підписує та подає від імені клієнта та у його інтересах усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно, заяви, заперечення, відзиви, замовлення, клопотання, скарги, у тому числі апеляційну та касаційну, доповнення до них, додаткові документи тощо), а також користується всіма іншими процесуальними правами, наданими законодавством України; звертається з адвокатським запитом на отримання інформації, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, її посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань тощо; надає юридичні послуги щодо представництва інтересів останнього перед фізичними особами, в усіх органах державної влади, в тому числі органах місцевого самоврядування, державних архівах, радах, у відділах (відділеннях) державної реєстрації актів цивільного стану, органах нотаріату, в тому числі приватного нотаріуса, органах виконавчої влади, в тому числі приватного виконавця, у відповідних відділах (секторах, управліннях) з питань державної реєстрації прав, що здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування в тому числі має право отримувати відповідні документи (відповіді на запити, свідоцтва тощо). 
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тобто включаючи стадію виконання судового рішення (п. 2.1. договору).
Згідно з п. 3.1.-3.2. договору сторони домовилися, що за правничу допомогу, передбачену в п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, згідно Рекомендацій щодо застосування, рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області № 119 від 17.03.2023 року. Гонорар складається з фіксованого розміру та погодинної оплати. Розмір гонорару для погодинної оплати розраховується: 1 година роботи = 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати. Клієнт розуміє що порядок обчислення гонорару не являється остаточно визначеним на день укладання договору, а розраховується на день виконання договору. Порядок обчислення гонорару розраховується в залежності від витраченого часу адвокатом, складності справи та інших істотних обставин; також може бути зменшений з врахуванням фінансового стану Клієнта. Повний розрахунок вказується в додатках. Додатками є акти виконаних робіт (наданих послуг).
В ціну договору можуть бути включені фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором. Фактичні витрати оплачуються Клієнтом окремо і самостійно. Такі витрати включають: - видатки на міжнародний та /або міжміський зв`язок; витрати на факсимільний зв`язок, поштові витрати;- фотокопіювання, транспортні та відрядні витрати; - переклад на іноземні мови та з іноземних мов;  - витрати на оплату праці експертів, консультантів із спеціальних питань; - інші витрати, пов`язані з наданням послуг.
Відповідно до акту приймання - передачі правових послуг (виконаних робіт) від 07.02.2025 до договору про надання правничої допомоги № 33/24 від 01.10.2024 адвокат Савоста І.М. надав, а клієнт ОСОБА_2 станом на день складання акту прийняв наступні правові послуги у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 18.12.2024 (про визначення місця проживання дитини), а саме: 
п.1- ознайомлення з апеляційною скаргою; усна консультація з рахуванням аргументів, викладених позивачем у апеляційній скарзі; визначення обсягу необхідних робіт  доказів;
п.2- узгодження позиції відповідача у справі, деталізація доводів для відзиву; складання відзиву на апеляційну скаргу; направлення відзиву позивачці;
п.3- участь у судовому засіданні, у тому числі у режимі відео конференції; подача відповідної заяви.
Сторони узгодили, що розмір гонорару за п. 1, п. 2 становить фіксовану суму і не залежить від витраченого часу, а саме: п. 1 - 1000 грн; п. 2 - 5000 грн, п. 3 - 1000 грн / 1 год (залежить від витраченого часу у суді). Гонорар за участь у судовому засіданні (фактично витрачений час) оплачується по завершенню робіт.
Розмір гонорару розраховується відповідно до рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затвердженого рішенням Ради адвокатів Чернігівської області, які приєднані до акту.
Всі  транспортні витрати оплачуються окремо в залежності від фактичних витрат.
Клієнт не має претензій до обсягу та якості виконаних робіт, згідно договору № 33/24 від 01.10.2024 (том 2, а.с. 53). 

Згідно остаточного розрахунку витрат у справі №748/1297/24 загальна сама витрат складає 9 340 грн, яка включає: 
1. Ознайомлення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 ; усна консультація з урахуванням аргументів, викладених у апеляційній скарзі; визначення обсягу необхідних робіт - 05.02.2025 - 1 год складає 1000 грн;
2. Узгодження позиції відповідача, складання відзиву на апеляційну скаргу - 06.02.-07.02.2025 - 6 год  складає 5000 грн; 
3.  Направлення відзиву позивачу - 07.02.2025 складає 80 грн;
4. Участь у судовому засіданні 18.02.2025 в режимі відеоконференцзв`язку - 18.02.2025 - 1 год складає 1000 грн;
5. Направлення доказів позивачу - 27.02.2025 складає 80 грн;
6. Участь у судовому засіданні - 12.03.2025 складає 1000 грн;
7. Направлення позивачу пропозиції та листа - 25.03.2025 складає 80 грн;
8. Направлення клопотання про приєднання доказів та розрахунку витрат позивачу - 07.04.2025 складає 100 грн;
9. Участь у судовому засіданні - 08.04.2025 складає 1000 грн (том 1, а.с 52 зворот).

Так при розгляді даної справи у суді апеляційної інстанції адвокат Савоста І.М. брала участь у трьох судових засіданнях тривалість яких складала:
- 49 хвилин, що підтверджується протоколом судового засідання в режимі відеоконференції № 4068144 від 18.02.2025 (том 1, а.с. 178-179);
- 48 хвилин, що підтверджується протоколом судового засідання в режимі відеоконференції № 4184910 від 12.03.2025 (том 2, а.с. 1-3);
- 45 хвилин, що підтверджується протоколом судового засідання  №433396 від 08.04.2025 (том 2, а.с. 56-57).
Крім того, адвокатом Савостою І.С. складено відзив на апеляційну скаргу на 7 аркушах (том 1, а.с. 155-158) та надавались докази.

Розподіляючи понесені ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати критеріям розумної необхідності та реальності таких витрат. 

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція ОСОБА_2 була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору судом першої та апеляційної інстанції, а адвокат Савоста І.М. надавала правову допомогу відповідачу в обох інстанціях, тому, відповідно, була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції вона брала участь в трьох судових засіданнях: 18.02.2025 тривалістю 49 хвилин, 12.03.2025 тривалістю 48 хвилин, 08.04.2025 тривалістю 45 хвилин.
У постанові Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №810/3213/16 зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, має бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним у порівнянні з ціною позову. Суд має також враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Заявлені до відшкодування ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, на переконання апеляційного суду, є завищеними та неспівмірними. Оцінивши їх необхідність колегія суддів прийшла до висновку про зменшення заявленої суми.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про доцільність стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                             У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 11 квітня 2025 року.

Головуюча                                                                         О.Є.Мамонова

Судді                                                                                  Н.В. Висоцька 
                                                                                     
                                                                                           Н.В. Шитченко