УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/1662/24                 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.  
Категорія 44                 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів                 Григорусь Н.Й., Талько О.Б. 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №286/1662/24 за позовом Приватного акціонерного  товариства «Українська транспортна страхова компанія» до  ОСОБА_1  про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування   
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» 
на рішення  Овруцького районного суду Житомирської області від 01 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гришковець А.Л. 
встановив:
У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 81 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
На обґрунтування позову вказував, що 07 березня 2021 року між ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203072880 (поліс). У відповідності до умов вказаного полісу позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Богдан 211140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VІN код НОМЕР_2 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третій особам.
29 червня 2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородського шосе та вул. Польової, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан 211140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної пригоди, зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови суду вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_1 .
Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_2 звернувся до страховика - позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № ЕР-203072880.
На підставі страхового акту №778-21 власнику автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 81 000,00 грн. 
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 81 000,00 грн.
Звертає увагу, що у відповідності до постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 27.07.2021 року у справі № 619/3315/21 ОСОБА_1 під час ДТП знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Відтак, відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЕР-203072880 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у нього виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу з розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом ЕР-203072880.
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відсутність вироку суду та/або постанови суду про притягнення особи до кримінальної або адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення (злочину) не означає, що даною особою не було порушено прав потерпілої особи і не звільняє порушника цих прав від відповідальності. Відсутність постанови або вироку суду може свідчити тільки про те, що державними органами не притягнуто правопорушника до адміністративної або кримінальної відповідальності. Натомість, суд в цивільному процесі може самостійно оцінити всі наявні докази, які містяться в матеріалах судової справи та надати їм відповідну оцінку, зокрема щодо наявності або відсутності вини відповідача у ДТП, яка відбулась 29 червня 2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородського шосе та вул. Польової, за участі автомобілів «Богдан 211140», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Fusion», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 
Вина відповідача у ДТП, яка відбулась 29 червня 2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородського шосе та вул. Польової підтверджується наступним доказами: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 162401 від 29.06.2021 року; - схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 29.06.2021 року; - поясненнями водія автомобіля «Ford Fusion», д.р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 ; - відповіддю Національної поліції України (НПУ) про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 29.06.2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородського шосе; - відео з камери спостереження, якою зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду та відео з телефону водія потерпілого ОСОБА_3 , яким зафіксовано відповідача на місці ДТП та його поведінку після пригоди.
Однак, не зважаючи на вище перелічені докази наявності протиправної поведінки відповідача та його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції жодним чином не досліджував вказані докази і не надав їм відповідної оцінки.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), з урахуванням вище згаданих доказів протиправної поведінки відповідача, у страховика не виникало сумнівів щодо визнання відповідачем своє вини, оскільки дорожньо-транспортна пригода зафіксована на камеру відеоспостереження і раніше ОСОБА_1 дані обставини не оскаржувались, саме тому ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» не було подано відповідні відеозаписи до суду першої інстанції.
До позовної заяви не було додано належним чином завіреної копії постанови Дергачівського районного суду Харківської області у справі № 619/3315/21 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Натомість страховиком до позовної заяви було додано витяг постанови з Єдиного державного реєстру судових рішення у справі № 619/3315/21 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Належним чином завірену копію постанови та відповідь Дергачівського районного суду Харківської області щодо не надходження до суду протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 162401 у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, страховик отримав лише 13.08.2024 року, тобто після подання позовної заяви (16.04.2024).
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Судом під час розгляду справи встановлено, що 29 червня 2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Білгородське шосе та вул. Польова, 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан 211140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Fusion», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної пригоди зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія, який керував автомобілем «Богдан 211140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом №ЕР/203072880 від 07.03.202021 року (а.с.31).
В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Ford Fusion», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «ХМСК» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом № ЕР-202884648, строк дії якого з 20.02.2021 по 19.02.2022. За кермом автомобіля знаходився водій – ОСОБА_3 , (а.с.48, 50-51).
01 липня 2021 року водій ОСОБА_3 по факту дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.06.2021 року, звернувся із повідомленням потерпілого про дорожньо-транспортну пригоду до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» (а.с.45).
05 липня 2021 року ОСОБА_2 подав до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» заяву про отримання страхового відшкодування по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.06.2021 року (а.с.41).
Відповідно до дослідження спеціаліста автотоварознавця №284.21Е_778-21 про оцінку вартості автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , від 05.08.2021 та калькуляції вартості відновлювального ремонту, складеного оцінювачем – ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає 242 010,38 грн. (а.с.73-82).
09 серпня 2021 року між ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в особі голови правління Григорюка А.Л. (страховиком) та ОСОБА_2 (потерпілим) укладено угоду про узгодження розміру страхового відшкодування в сумі 81 000,00 грн. (а.с.9)
06 вересня 2021 року головою правління ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_5 було затверджено страховий акт №778-21, згідно якого визначено суму страхового відшкодування – 81 000,00 грн. (а.с.30).
ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплатило ОСОБА_2 за його заявою суму страхового відшкодування у загальному розмірі 81 000 гривень, що підтверджується копіями платіжних доручень від 06.09.2021, 08.09.2021, 10.09.2021, 14.09.2021, 16.09.2021, 20.09.2021, 22.09.2021, 24.09.2021, 30.09.2021, 08.10.2021, 06.10.2021, 12.10.2021, 18.10.2021, 20.10.2021, 23.10.2021, 02.11.2021, 04.11.2021 (а.с.10-27).
Відповідно до відповіді від НПУ вбачається, що 29.06.2021 о 13:50 год. сталася ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 (власник ТЗ – ОСОБА_2 , водій – ОСОБА_3 ) та автомобіля «Богдан 211140», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник ТЗ/учасник ДТП – ОСОБА_1 ). Вказано, що 1-й винуватець ДТП – ОСОБА_1 (а.с.36-38).
Представником позивача до апеляційної скарги були додані: відповідь Дергачівського районного суду Харківської області вх. № 488 від 13.08.2024 року; копія постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 27.07.2021 року; відео з камери спостереження, на якій зафіксовано момент дорожньо-транспортної пригоди; відео з телефону водія потерпілого, після момент дорожньо-транспортної пригоди
Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представник ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» не надав докази неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від товариства.
Відтак, долучені до апеляційної скарги представником позивача докази не підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оцінюючи докази, надані представником позивача на підтвердження своїх вимог, та враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вини відповідача – ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.06.2021 року в с. Руська Лозова на перехресті вул. Польова та вул. Білгородського за участі транспортних засобів: автомобіля «Богдан 211140», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої, зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 81 000,00 грн. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.
Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Частиною другою статті 1192 ЦК України також визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно підпунктами а), в) пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з частиною 1 статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи викладене слід дійти висновку, що позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення регресних правовідносин між сторонами на підставі договору страхування, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.
До позову позивачем було долучено постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 27.07.2021 року у справі №619/3315/21.
Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.
Законом передбачено, що суд, який розглядає справу, може самостійно при здійсненні судочинства використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру, на який сторона у справі посилається як на доказ для доведення певних обставин.
Згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 27.07.2021 року у справі №619/3315/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.06.2021 серії ААБ №254442, ОСОБА_1 29.06.2021 року о 13 год. 50 хв. в с. Руська Лозова, на перехресті вул. Белгородське шосе – вул. Польова, 4, керував транспортним засобом «Богдан 211140» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, водій в присутності двох свідків відмовився проходити освідування на факт вживання спиртних напоїв, у встановленому законом порядку, давати письмове пояснення та ставити підпис.
Так, вказаною постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 27.07.2021 року у справі №619/3315/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а не ст. 124 КУпАП, також судом не встановлено, що за участю ОСОБА_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода.
Надана представником позивача відповідь НПУ, відповідно до якої ОСОБА_1 є винуватцем у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, не є належним доказом, оскільки вказана довідка не може встановлювати вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Інші докази у своїй сукупності не доводять вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.06.2021 року. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про відшкодування шкоди в порядку регресу з врахуванням того, що обов`язковою умовою для відшкодування такої шкоди є встановлена та доведена вина особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів суду тієї обставини, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим останній несе відповідальність по відшкодуванню в порядку регресу заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» залишити без задоволення, а рішення  Овруцького районного суду Житомирської області від 01 січня 2025 року – без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 08 квітня 2025 року.

Головуючий                                             Судді