УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/770/24 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В. 
Номер провадження №33/4805/299/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1   в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду,   ОСОБА_1 , 22.06.2024 р. о 23 год. 17 хв., в с. Голібівка Бердичівського району Житомирської області, по вул. Колгоспній, керував транспортним засобом – автомобілем Москвич-2140, номерний знак  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (чіткий запах алкоголю з  порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в         його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказав, що працівники поліції не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу, не продемонстрували йому наявність такого, не ознайомили з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку спеціального технічного засобу. Вважає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складено без наявності у працівників поліції спеціального технічного засобу, свідоцтва про повірку, а тому такий акт є незаконним і не може бути доказом його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. На його думку, він був позбавлений права пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і вимагати надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу. Також, зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд до закладу охорони здоров`я складено у його відсутності та копії таких документів йому не вручались. Тому, вважає що працівники поліції у встановленому законом порядку не направили його до медичного закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Окрім того, звернув увагу на відсутність у нього видимих ознак алкогольного сп`яніння, відсутність належних і допустимих доказів наявності таких ознак, які б надавали право працівникам поліції пред`являти йому вимогу пройти відповідний огляд. Свідків залучено не було.
У письмових доповненнях від 27.05.2025 ОСОБА_1 зазначив про неправомірну зупинку працівниками поліції його транспортного засобу. Також, зауважив, що працює на посаді водія у СФГ «Україна».
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення, серія ААД №170696, вбачається від 22.06.2024, що ОСОБА_1 22.06.2024 р. о 23 год. 17 хв., в с. Голібівка Бердичівського району Житомирської області, по вул. Колгоспній, керував транспортним засобом – автомобілем Москвич-2140, номерний знак  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (чіткий запах алкоголю з  порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Водій відсторонений від права керування. 
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість  ОСОБА_1  у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №170696 від 22.06.2024(а.с.1);  актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); свідоцтвом про повірку законодавчого регулювання засобу вимірювальної техніки (а.с.4);   направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Ружинська ЦРП від 22.06.2024 (а.с.5); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.6); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.7);  копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА №316656 від 22.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР за ч.3 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.9); наявними в матеріалах справи відеозаписами (а.с.11).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. 
Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях  ОСОБА_1 .
З відеозапису фіксації обставин події вбачається, що на неодноразову законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. 
Слід зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. З відеозапису вбачається, що у працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останнього про виявлені у нього ознаки, які відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та у протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 відповідного огляду була законною, а доводи апеляційної скарги у цій частині – безпідставними.
Також, оскільки працівниками поліції під час проведення огляду застосовувались технічні засоби відеозапису, присутність свідків в даному випадку не була обов`язковою (ст.266 КУпАП).
Посилання ОСОБА_1 на те, що при ньому не складено та йому не вручено акт огляду та направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 , оскільки він відмовився від такого огляду, і не є підставами для визнання огляду недійсним.
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, та ст.266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції не допущено.
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Інші обставини, зазначені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції, який надав їм об`єктивну та неупереджену оцінку, вони не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Доводи ОСОБА_1 у письмових доповненнях про неправомірну зупинку транспортного засобу спростовуються постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА №316656 від 22.06.2024, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП за порушення ним, зокрема п. 2.3. в) ПДР, підписувати яку, як свідчить відеозапис, водій відмовився. При цьому посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 є безпідставним, оскільки постанова серія ББА №316656 від 22.06.2024 ним не оскаржувалась та є чинною. 
Також, не впливає на правильність постанови суду першої інстанції та не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності вказівка про його посаду водія. Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення в залежності від особи порушника та роду його діянь. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно  ОСОБА_1  немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич