КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110, тел./факс 0 (44) 284 15 77 
e-mail: inbox@kas.gov.ua,inbox@kia.court.gov.ua, web: kas.gov.ua, код ЄДРПОУ 42258617

Унікальний номер справи № 752/23277/23                      Головуючий у суді першої інстанції - Кордюкова Ж.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3514/2025             Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
15 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач      Нежура В.А.,
     судді                            Соколова В.В., Невідома Т.О., 
           секретар                      Цуран С.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення коштів, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 звернувся із позовом до АТ «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих коштів. 
Вимоги позовної заяви обґрунтовував тим, що 19.08.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 2606/0808/55-101 від 19.08.2008.
13.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було видано виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 серпня 2008 року в розмірі 105 924,77 доларів США.
В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 30.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 2606/0808/55-101 від 19.08.2008 в розмірі 105 924,77 доларів США, було проведено електронні торги та 11.11.2019 продано належну ОСОБА_1 квартиру за ціною 693 840 грн на користь переможця ТОВ «Юрфактор Сервіс».
22.11.2019 на підставі вказаного акту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. видано свідоцтво про придбання майна з електронних торгів і зареєстрованого у реєстрі за №1757, яким посвідчено право власності ТОВ «Юрфактор Сервіс» на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 було перераховано 591 952,73 грн з коштів реалізованого майна на користь АТ «Сенс Банк».
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.01.2022 у справі №759/163/20, зокрема, визнано недійсними електронні торги за номером лоту 376693 з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000, що були проведені 25 жовтня 2019 року Державним підприємством "Сетам", оформлені протоколом проведення електронних торгів № 439553 та застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс» коштів в розмірі 693840 грн.
22.05.2023 щодо позивача було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 про стягнення коштів на підставі виконавчого листа від 10.01.2023 у справі № 759/163/20.
Посилаючись на викладене, позивач просив судстягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 591 952,73 грн та судові витрати в сумі 5919,53 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 591 952,73 грн та судові витрати в розмірі 5 919,52 грн.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідач АТ «Сенс Банк»  подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року скасувати, увалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, щоу спірних відносинах приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 не є стороною недійсного правочину, тому не є належним позивачем у даній справі. Зазначає, що належним позивачем у справі має бути переможець торгів, а не уповноважена державою на виконання судового рішення особа.
Вказує також, що у Господарському суді м. Києва розглядається справа №910/9318/24 за позовом ТОВ «Юрфактор Сервіс» до АТ «Сенс Банк»   про стягнення 591 952,73 грн безпідставно збережених коштів. 
Відзив на апеляційну скаргу від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 не надходив.
У судовому засіданні взяв участь представник АТ «Сенс Банк» Стовбун О.Й., який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час га місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Задовольняючи позов приватного виконавця ОСОБА_2, суд мотивував своє рішення тим, що відповідач набув обов`язку щодо повернення приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2. Результатом визнання електронних торгів недійсними є те, що всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження НОМЕР_3, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню електронних торгів, тому, в силу приписів статті 1212 ЦК України приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 набув права повернути грошові кошти, які Акціонерне товариство «Сенс Банк» утримує у себе без правової підстави.
Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.
Встановлено, що, 19.08.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 88 000 доларів США з кінцевим строком повернення до 19 серпня 2018 року зі сплатою 12,50 % річних.
На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якої була квартира АДРЕСА_1 .
30.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.08.2008 в розмірі 105 924,77 доларів США.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 від 11.06.2019 відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису.
25.10. 2019 відбулися електронні торги з реалізації належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , за результатами проведення яких переможцем стало ТОВ «Юрфактор Сервіс».
11.11.2019 ТОВ «Юрфактор Сервіс» були сплачені на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 кошти в розмірі 693840 грн.
11.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 стягнуто з ОСОБА_1 та перераховано на користь АТ «Альфа-Банк» (теперішня назва - АТ «Сенс Банк») грошові кошти в розмірі 591 952,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 253 від 11.11.2019.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.01.2022 у справі № 759/163/20, яке набрало законної сили 03.03.2022:
визнано недійсними електронні торги за номером лоту 376693 з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000, що були проведені 25 жовтня 2019 року Державним підприємством "Сетам" та оформлені Протоколом проведення електронних торгів № 439553;
визнано недійсними Акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 11.11.2019 року, складений Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 439553, переможець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрфактор Сервіс" (код ЄДРПОУ 39880444);
визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1967780580000 з прилюдних торгів, видане 22.11.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорней Вітою Володимирівною Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444), серія та номер: 1757;
застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444) суму коштів в розмірі 693 840 грн.
31.05.2023 державним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мамедовим К.А. на підставі виконавчого листа від 10.01.2023 № 759/163/20, виданого Святошинським районним судом м. Києва, було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, боржник ОСОБА_2 
13.10.2023 на адресу відповідача надійшов лист від позивача, у якому останній повідомив про наявність рішення Святошинського районного суду міста Києві від 19.01.2022, у зв`язку з чим просив АТ «Сенс Банк» повернути кошти в розмірі 591 952,73 грн., отримані від реалізації квартири АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
19.10.2023 відповідач надав відповідь позивачу про відсутність підстав для повернення коштів в розмірі 591 952,73 грн., отриманих в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, оскільки відсутнє будь-яке судове рішення, яким АТ «Сенс Банк» було зобов`язано повернути такі кошти.
Факти, установлені в прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиційний характер. Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційність у процесуальному праві виражена як обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів (постанова Верховного Суду від 6 вересня 2022 року у справі № 640/10625/21).
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі №465/650/16-ц та від 23 січня 2019 року у справі №522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні правила про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.
Отже, відчуження майна з електронних торгів за своєю правовою природою є угодою купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною на підставі приписів цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України).
З урахуванням частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, а підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.
За змістом статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) прилюдних торгів за позовом учасника таких торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами прилюдних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти.
Таким чином, за змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків.
Даний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України в постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, де вказано, що наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі- продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.
У постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2019 року в справі №910/13670/18 також викладено висновок про те, що результатом визнання прилюдних торгів недійсними є те, що всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.
Як визначено статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Статтею 8 цього Закону встановлено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Відповідно до вимог статті 47 зазначеного Закону грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.
Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).
Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).
Як видно зі змісту позовної заяви, приватний виконавець ОСОБА_2 просить суд стягнути кошти, отримані з реалізації майна на прилюдних торгах (які були визнані недійсними) на свою користь.
Разом з цим, хоча під час реалізації майна з прилюдних торгів приватний виконавецьдіяв як сторона договору купівлі-продажу, усі отримані від реалізації квартири кошти він передав АТ «Сенс Банк», що у судовому засіданні у апеляційному суді підтвердив представник банку.
Крім того, у судовому засіданні у апеляційному суді представник АТ «Сенс Банк», що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19.01.2022 у справі №759/163/20, яким визнано недійсними електронні торги та застосовано наслідки недійсності правочину, фактично виконано і кошти перераховані банком на рахунок ТОВ «Юрфактор Сервіс».
За таких обставин колегія суддів доходись висновку, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 був стороною недійсного правочину, однак, грошових коштів за договором він не набув, тому у нього відсутні підстави для пред`явлення вимогидо АТ «Сенс Банк» щодо стягнення спірних коштів.
Суд першої інстанції вказаного не встановив, тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів також звертає увагу, що у Господарському суді м. Києва розглядалась справа №910/9318/24 за позовом ТОВ «Юрфактор Сервіс» до АТ «Сенс Банк»   про стягнення 591 952,73 грн безпідставно збережених коштів. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2024 у вказаній справі, яке було залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 та набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ «Юрфактор Сервіс» задоволено повністю. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс» безпідставно збережені кошти у розмірі 591 952,73 грн та судовий збір у розмірі 8879,29 грн.
Постановляючи вказане рішення, господарський суд зазначив, що АТ «Сенс Банк» було основним вигодонабувачем спірної суми коштів, внаслідок проведення електронних торгів № 439553, який отримав кошти у розмірі 591 952,73 грн від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 у результаті реалізації предмету іпотеки в рахунок задоволення своїх грошових вимог за кредитним договором № 2606/0808/55-010 від 19.09.2008, та дійшов висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України та стягнення з відповідача АТ «Сенс Банк» 591 952,73 грн безпідставно збережених ним коштів на користь ТОВ «Юрфактор Сервіс».
Отже, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову приватного виконавця ОСОБА_2.у зв`язку із необґрунтованістю його вимог.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.  365, 367, 369, 374, 375, 376, 381 - 384    ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк»задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст складено27травня 2025 року. 
 
Суддя-доповідач                                                                         В.А. Нежура
 
Судді                                                                                               В.В. Соколова
 
Т.О. Невідома