ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7419/24                           Суддя (судді) першої інстанції: Василь НЕПОЧАТИХ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 травня 2025 року                                                               м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада  2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
                                                         В С Т А Н О В И В :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2024 року № 7804/Ж10/25-01-09-01-02 про нарахування штрафних санкцій в розмірі 98090,00 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада  2024 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця, мала ліцензію № 25120308202301810 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 10.11.2023 року по 10.11.2024 року за адресою: місця торгівлі АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11).
Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відносно позивача було винесено розпорядження про анулювання ліцензії № 49/Р від 22.02.2024 року щодо анулювання ліцензії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 25120308202301810   з терміном дії з 10.11.2023 року по 10.11.2024 року (а.с. 46).
16.04.2024 року в.о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області винесено наказ № 443-п, яким наказано провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , кафе за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9).
На підставі вказаного наказу посадовими особами Головного управління ДПС у Чернігівській області 24.04.2024 року проведено фактичну перевірку кафе позивача, за результатами якої складено акт (довідку) фактичної перевірки (а.с. 7-8).    
В акті було зафіксовано реалізацію алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме з 24.02.2024 року по 23.04.2024 року згідно фіскальних чеків було реалізовано алкогольні напої на загальну суму 49045,00 грн.
За результатами вказаної перевірки 10.05.2024 року Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відносно позивача винесено податкове повідомлення-рішення №     7804/Ж10/25-01-09-01-02, яким на позивача була накладена штрафна (фінансова) санкція у розмірі 98090,00 грн (а.с. 5-6).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №481/95 від 18.12.1995 року (далі - Закон № 481/95).
У статті 1 Закону № 481/95 вказано, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;
- анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Згідно частини двадцять третьої статті 15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік (частина тридцять третя статті 15 Закону № 481/95).
Згідно частини п`ятдесят четвертої статті 15 Закону № 481/95 ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі:
заяви     суб`єкта господарювання     (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
рішення про скасування державної реєстрації     суб`єкта господарювання     (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
несплати чергового платежу за ліцензію;
встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);
встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку;
рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, поза митним контролем;
порушення вимог статті 153     цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, особам, які не досягли 18 років, або у не визначених для цього місцях;
отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися / не погоджувалися такими органами;
встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії;
встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), не зазначені в ліцензії;
акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису;
порушення термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії;
акта, що засвідчує факт відмови суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або його посадових (службових) осіб без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог     пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису;
рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію указом Президента України про застосування до суб`єкта господарювання санкцій, передбачених     пунктом 6 частини першої статті 4 Закону України "Про санкції".
Згідно з частиною п`ятдесят п`ятою статті 15 Закону № 481/95 ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання     суб`єктом господарювання(у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609 "Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" затверджено Перелік органів ліцензування, згідно з яким органами ліцензування щодо діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями визначено територіальні органи ДПС.
Згідно з абзацом 7 частини другої статті 17 Закону № 481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів: у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим,     спиртовими дистилятами, біоетанолом,     алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах,     без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Аналіз вказаних норм Закону № 481/95 свідчить, що такий вид господарської діяльності як роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється суб`єктами господарювання виключно за наявності ліцензії, виданої органами ДПС. Така ліцензія є документом, що засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження цього виду діяльності протягом визначеного строку. У разі виникнення передбачених законом підстав ліцензія може бути анульована шляхом прийняття органом ДПС розпорядження про анулювання ліцензії. З моменту анулювання ліцензії суб`єкт господарювання позбавляється права на провадження діяльності щодо оптової торгівлі пальним та втрачає можливість реєструвати акцизні накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних. Таким моментом, з якого ліцензія анулюється і вважається недійсною, є момент одержання суб`єктом господарювання розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку. Не пізніше наступного робочого дня з дня анулювання ліцензії контролюючий орган зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, що зумовлює виключення суб`єкта господарювання з цього реєстру. У разі, якщо суб`єкт господарювання здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності діючої ліценції, то це є підставою для застосування до нього фінансових санкцій у вигляді штрафу.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відносно позивача було винесено розпорядження про анулювання ліцензії № 49/Р від 22.02.2024 року щодо анулювання ліцензії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 25120308202301810 з терміном дії з 10.11.2023 року по 10.11.2024 року (а.с. 46).
Відповідач стверджує, що вказане розпорядження про анулювання ліцензії було направлене позивачу 22.02.2024 року засобами електронного зв`язку в його електронний кабінет.
На підтвердження цих обставин відповідач надав суду скріншот розпорядження про анулювання ліцензії № 49/Р від 22.02.2024 року з написом "останнє відправлення 22.02.2024 13:30:00".
Разом з тим, суд зазначає, що правила листування платників податків та контролюючих органів наведені у статті 42 Податкового кодексу України.
Так, пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог     законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"     та     "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.
Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог     законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"     та     "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги"     шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.
Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог     законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"     та     "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги"     та є доступним в електронному кабінеті.
Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків / фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків / фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків / фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.
У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків / фінансового агента рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків / фінансовому агенту (його представнику).
При цьому, строк доставки документа в електронний кабінет, визначений абзацом п`ятим цього пункту, не зараховується до строку надіслання документів, визначеного цим Кодексом.
Платник податків (крім фінансового агента у частині листування з контролюючим органом з питань, визначених статтею 39-3     цього Кодексу) один раз протягом року може надіслати до контролюючого органу через електронний кабінет заяву про відмову отримувати документи через електронний кабінет. Датою завершення листування платника податків через електронний кабінет є дата, зазначена у квитанції про доставку контролюючому органу заяви про відмову отримувати документи через електронний кабінет.
Згідно пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
Однак, суду не було надано доказів подання позивачем заяви про бажання отримувати документи через Електронний кабінет або користування ним Електронним кабінетом.
Відповідачем, у свою чергу, не надано суду квитанції про доставку розпорядження про анулювання ліцензії в текстовому форматі, яка б свідчила про дату та час доставки документа платнику податків.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що станом на момент фактичної перевірки 24.04.2024 року, у період часу із 24.02.2024 року по 23.04.2024 року, відповідачем не доведено, що здійснюючи господарську діяльність, позивачу було відомо про анулювання виданої йому ліцензій.  
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів факт настання події, з якою стаття 15 Закону № 481/95     пов`язує недійсність анульованих ліцензій та позбавлення суб`єкта господарювання права на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а саме одержання ним розпоряджень про анулювання ліцензії в електронній формі засобами електронного зв`язку.
За таких обставин, суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 10.05.2024 року № 7804/Ж10/25-01-09-01-02 є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.
Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.
                                                                                                    Чаку Є.В.