ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/24624/24	
                                                                                Суддя І інстанції – Прудник С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа – Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності та відмови протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
          
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року;
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 15.07.2024 року № 045550012192 у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 поданої 15.06.2024 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у рішенні правової оцінки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 15.07.2024 року № 045550012192 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем оскільки ним не приймались рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, а відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. При цьому, скаржник посилається на правомірність прийнятого рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком з огляду на відсутність  позивача необхідного стажу для її призначення. 
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відмовити у її задоволенні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Далі Закон №1058-IV). 
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію – відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 . 
Розглянувши заяву та додані до неї документи, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 15.07.2024 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №045550012192 через відсутність необхідного страхового стажу.
Позивач, вважаючи протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 15.07.2024 року № 045550012192 про відмову у призначенні пенсії, звернулася до суду з даним позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до ч.2 ст.26 цього Закону у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За змістом частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, пенсійним органом до страхового стажу позивача не зараховано період ведення підприємницької діяльності, оскільки за цей період відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.  Для зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду необхідно надати документи про сплату страхових внесків, зокрема, довідку, видану органами Пенсійного фонду України з інформацією, щодо сплати внесків.
Щодо правомірності незарахування пенсійним органом періоду роботи позивача як фізичної особи-підприємця, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч.3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
З огляду на положення вказаних норм права законодавцем передбачена можливість зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності, при цьому, період провадження підприємницької діяльності за період з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців незалежно від сум сплачених ними страхових внесків. Для цього достатньо лише надання довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.
В даному випадку факт здійснення позивачем підприємницької діяльності підтверджується свідоцтвом серії В00 №332220.
За таких обставин належним доказом, яким підприємець може підтвердити свій стаж зайняття підприємницькою діяльністю за період з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. є саме довідка про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.
Водночас вказаним вище Порядком не визначено підстав (порядок) зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності позивача за період з 27.08.1996 р. по 1 січня 1998 р., оскільки в цьому Порядку йдеться про зарахування періодів підприємницької діяльності до 1 травня 1993 року (для спрощеної системи оподаткування) та до 01 липня 2000 року (для підприємців, які перебували на загальній системі оподаткування).
В той же час, чітко визначеною позицією законодавця є можливість зарахування до страхового стажу період провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003р., при цьому, на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а не на підставі довідки про сплачені страхові внески.
Визначений період по 31 грудня 2003 року обумовлений тим, що з 01.01.2004 набрав чинність Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, яким вперше визначено поняття страхового стажу як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Таким чином, враховуючи те, що позивач, зокрема, здійснював підприємницьку діяльність в період до набрання чинності Законом №1058-IV, а законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності до 31.12.2013 на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, то враховуючи конституційне право особи на пенсійне забезпечення, а також приймаючи до уваги однаковий правовий статус «суб`єкта підприємницької діяльності» який існував як в період здійснення позивачем підприємницької діяльності так і в період з 01.01.1998 (період зазначений в Законі №1058), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності 27.08.1996 року по 1 січня 1998 року на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 про зайняття підприємницькою діяльністю.
За таких обставин колегія суддів робить висновок, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 31.12.2003 року.
Водночас, з приводу можливості зарахування до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 01.01.2009 року, колегія суддів зазначає наступне.
Як було зазначено вище, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку,  а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2014 року у справі № 804/5071/14 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (код платника НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).
В тексті згаданої постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2014 року у справі № 804/5071/14 зазначено про те, що ОСОБА_1 (код платника НОМЕР_2 ) зареєстрована 27.08.1996 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради як фізична особа – підприємець за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 30.01.2014 № 62, позивачем зазначено, що фізична особа – підприємець ОСОБА_1 (код платника НОМЕР_2 ) не подавала податкову звітність з лютого 2009 року.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач у період з 01.01.2024 року по 01.01.2009 року здійснювала підприємницьку діяльність і до лютого 2009 року подавала податкову звітність.
При цьому, з листа від 08.08.2024 року №0400-010604-8/163582 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вбачається, що відповідно до бази даних Пенсійного фонду України, на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в період з 01.01.2004 до 31.12.2009 по ФОП ОСОБА_1 надійшли кошти від розмежування Державним казначейством України фіксованого податку в сумі 9,00 грн. у березні 2004 року. При цьому, зазначеним листом повідомлено, що відповідно до п.288 Переліку №41, банківські документи (акти, довідки, платіжні реєстри, доручення) про надходження усіх видів податків у державний бюджет зберігаються 3 роки, зберігання звітності платників переліком не визначено.
В свою чергу, обставини відсутності даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру Загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків (єдиного внеску) сам по собі не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду зайняття позивачем підприємницькою діяльністю, оскільки позивач не наділений повноваженнями не ведення такого реєстру та наповнення його інформацією зі сплати страхових внесків.
Натомість, відповідачами не надано суду жодних доказів несплати з боку позивача страхових внесків у спірний періоди, а отже такі доводи не можуть слугувати підставою для незарахування періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності до його страхового стажу при призначенні пенсії.
За таких обставин колегія суддів робить висновок, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 01.01.2009 року.
Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 15.07.2024 року № 045550012192 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року та повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.07.2024 року про призначення пенсії за віком.
Разом з тим, суд першої інстанції, зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні не врахував того, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відносно позивача приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало документи позивача і вирішувало питання щодо призначення пенсії.
Відтак, за наслідками судового розгляду, обов`язок щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року та повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.07.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року – змінити в частині визначення органу, на який покладено обов`язок зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні, виклавши абзаци третій та четвертий його резолютивної частини в наступній редакції.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) період провадження підприємницької діяльності з 27.08.1996 року по 01.01.2009 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 06.07.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 08 квітня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова