Номер провадження: 33/813/629/25
Номер справи місцевого суду: 947/15448/24 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,
правопорушника ОСОБА_1 
захисника ОСОБА_1 – адвоката Чайки О.М.,
представника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Рахуби А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чайка Ольга Михайлівна, на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до адміністративних матеріалів, 27.03.2024 року, о 14 год. 05 хв., в м. Одесі на куті вулиць Львівська-Дачна, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Logan, державний номерний знак: НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі автомобілю марки Volkswagen, державний номерний знак: НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухалась праворуч від нього, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, тобто ОСОБА_2 було завдано матеріальних збитків, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.16.1,16.2 «Правил дорожнього руху» України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Київським районним судом м. Одеси від 21.05.2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.28-29).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, за допомогою кур`єрської служби доставки, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чайка О.М., подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП (а.с.33-40). 

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, схемою з місця ДТП, та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Однак, судом першої інстанції не було враховано наступне.

Відповідно до п. 16.1 ПДР перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника, перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, в момент ДТП (27.03.2024 близько 14:05 год.) проїзд на перехресті вулиць Львівська та Дачна був регульований, адже світлофор хоч і працював з несправностями, проте він не був вимкнений та не працював в режимі миготіння.

Відтак, за умови регульованого перехрестя, правила, які передбачені для нерегульованих перехресть, не діяли, в тому числі, правило, яке передбачене в п. 16.12 ПДР, який також вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД, № 907905, та інкримінується в вину ОСОБА_1 , стосовно того, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
Однак, із матеріалів справи слідує, що дане перехрестя було регульоване, однак світлофор на ньому працював несправно (а.с.11), про що водії, у тому числі ОСОБА_1 , не був обізнаний. 

Вищевикладені обставини, в своїй сукупності, свідчать про те, що водій не взмозі одночасно порушити і п. 16.1 ПДР і п. 16.12 ПДР, та як перехрестя може бути або регульоване, або нерегульоване, що в свою чергу свідчить про незаконність оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року і про необхідність її скасування.

Разом з тим, Одеський апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Так, із матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцією як правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, що мали місце 27.03.2024 року.
Тобто, на час розгляду справи апеляційним судом, тримісячний строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплив.
При цьому, з урахуванням того, що визначений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення на час розгляду справи апеляційним судом закінчився, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 .

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, необхідно враховувати положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Разом з тим, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень щодо обов`язку суду встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність вини особи у його вчиненні у разі спливу строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Тлумачення вказаної норми права дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Крім того, згідно узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП вина особи не встановлюється. Вказаний висновок обґрунтовано тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття їх в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Апеляційним судом також враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а), згідно з якою п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Також слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року вказано, що у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Зважаючи на викладене, та враховуючи те, що на час розгляду справи апеляційним судом закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, то згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що не всі її доводи стали підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чайка Ольга Михайлівна, задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративне провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення по ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення строку, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                         С.М. Сегеда