ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року	Львів	Справа № 300/3019/24 пров. № А/857/28205/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 
                                                                                                                                   
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання рішення незаконним та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції                                                            Главач І.А., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення                               09 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ) від 20.03.2024 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача врахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 27.10.1983 по 16.11.1985, періоди роботи з 06.02.1990 по 29.09.1990 та з 02.12.1991 по 18.10.1996, а також періоди виплати допомоги по безробіттю з 23.04.2005 по 17.04.2006 та призначити позивачу пенсію за віком, починаючи з 23.02.2024, та провести відповідні виплати.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №300/3019/24 ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ №084150005382 від 20.03.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.
Зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 27.10.1983 по 16.11.1985, періоди роботи з 06.02.1990 по 29.09.1990, з 02.12.1991 по 18.10.1996, період виплати допомоги по безробіттю з 23.04.2005 по 17.04.2006 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 12.03.2024, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач не несе відповідальності за правильне складання трудової документації, що підтверджують відповідний страховий стаж, а недоліки у їх складанні не є підставою вважати про відсутність страхового стажу позивача за спірні періоди. Окрім того, відповідач не перевірив іншими доказами свої сумніви у достовірності отриманих від позивача документів. Тому суд дійшов висновку, що неврахування відповідного страхового стажу позивача відповідачем безпідставне та нічим не обґрунтоване.
Проте, на думку суду, питання призначення пенсії належить до дискреційних повноважень пенсійного органу, а тому у задоволенні такої вимоги позивачу відмовлено та зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду, викладеними у цьому рішенні.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж 31 рік. За доданим до заяви документами не зараховано періоди роботи з 06.02.1990 по 29.09.1990, оскільки запис скріплено нечітким відтиском печатки та неможливо ідентифікувати назву підприємства; з 02.12.1991 по 18.10.1996, оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства, з якого звільнено особу; з 23.04.2005 по 17.04.2006, оскільки дата припинення виплати по безробіттю виправлена. Також не зараховано до трудового стажу період строкової військової служби, оскільки відтиск печатки на титульному аркуші військового квитка від 04.10.1983 нечіткий.
Таким чином, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж,  в Головного управління відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.03.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
Звернення ОСОБА_1 було направлено для опрацювання у порядку екстериторіальності відповідачу. В результаті розгляду заяви ухвалено рішення від 20.03.2024 №084150005382 про відмову у призначенні пенсії. Страховий стаж для визначення права на призначення пенсії за віком було розраховано в розмірі 28 років 3 місяці 26 днів. 
Так, вказаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 року. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1982 до страхового стажу не враховано періоди роботи:
з 06.02.1990 по 29.09.1990, оскільки запис скріплено не чітким відтиском печатки (неможливістю ідентифікувати назву підприємства);
з 02.12.1991 по 18.10.1996, так як назва підприємства при прийнятті (переведенні) на роботу не відповідає назві підприємства, печаткою якого скріплено запис про звільнення (відсутня інформація про перейменування);
період виплати допомоги по безробіттю з 23.04.2005 по 17.04.2006, оскільки дата припинення виплати виправлена, чим порушено пункт 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110. 
Окрім того, до страхового стажу не враховано період строкової військової служби з 27.10.1983 по 09.11.1985, так як відтиск печатки на титульному аркуші військового квитка НОМЕР_2 від 04.10.1983 не чіткий.
Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційним судом встановлено, що спір у цій справі стосується незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періодів роботи з 06.02.1990 по 29.09.1990, оскільки запис скріплено нечітким відтиском печатки та неможливо ідентифікувати назву підприємства; з 02.12.1991 по 18.10.1996, оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства, з якого звільнено особу; з 23.04.2005 по 17.04.2006, оскільки дата припинення виплати по безробіттю виправлена, а також у військовому квитку відтиск печатки на титульному аркуші від 04.10.1983 нечіткий.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі – Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як слідує з трудової книжки позивача, ОСОБА_1 , зокрема:
21.10.1983 – звільнений з Молочанської спецшколи-інтернату, у зв`язку з призовом в лави радянської армії (запси№7); 
02.11.1983 – зачислений в список в/ч НОМЕР_3 (запис №9);
09.11.1985 – звільнений в запас (запис №10);
06.02.1990 – прийнятий на роботу на посаду стрілець у військову частину НОМЕР_4 (запис №17);
29.09.1990 – звільнений з роботи по власному бажанню (запис №18);
02.12.1991 – прийнятий на посаду слюсар-ремонтник у Каменський РПП (запис №21);
09.08.1993 – переведений в буд. бригаду каменщиком (запис (№22);
04.09.1995 – Каменский РПП реорганізований, шляхом приєднання до Каменського СПО (запис №23);
01.08.1996 – право прийому та звільнення передано у Василевський РПС (запис №24);
18.10.1996 – право прийому та звільнення передано в Каменське СПО (запис №25);
04.11.1998 – звільнений за власним бажанням (запис №26);
23.04.2005 – розпочато виплату допомоги по безробіттю;
17.04.2006 – припинено виплату допомоги по безробіттю.
Також період проходження військової служби позивачем з 27.10.1983 по 16.11.1985 підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 від 04.10.1983 (сторінки 2-3, розділ ІІ Відношення до військової служби пункти 8 та 12 відповідно).
Отже, на переконання апеляційного суду, відомостями трудової книжки позивача підтверджується стаж роботи позивача у спірні періоди.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивача з підстав недоліків трудової книжки чи військового квитка.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачами під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 300/3019/24 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк