Справа № 450/5411/24                                 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д. А. 
Провадження № 33/811/478/25                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Заремби Олександра Олександровича, представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката – Швадченка Євгена Олександровича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Заремби О.О. на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 березня 2025 року, 
встановив:
постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 березня 2025 року,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП  у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно до постанови, 17.10.2024 о 14 год. 34 хв. у с. Сороки-Львівські, вул. Лукашевичів, 391 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Vivaro р.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем Citroen Berlingo р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок ДТП автомобілі зазначали механічних пошкоджень. Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б; 10.1 ПДР.
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, адвокат Заремба О.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Пустомитівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП; виключити із мотивувальної та резолютивної частини постанови винуватості ОСОБА_1 .
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що копіє оскаржуваної постанови не вручалися, а можливість ознайомитися з її змістом настала лише 19 березня 2025 року, після доставлення такої копії до електронного суду.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що при визнанні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП суд керувався лише протоколом та схемою, не з`ясовував позицію особи, що притягається до адміністративної відповідальності, позицію потерпілої сторони, не допитував свідків, не досліджував жодних доказів.
Заслухавши пояснення адвоката Заремби О.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, думку адвоката Швадченка Є.О., який заперечив апеляційні вимоги, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, доводяться матеріалами справи , отже такий строк необхідно поновити. 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку, відповідає фактичним обставинам справи, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №998488 від 17.10.2024; схемою місця ДТП, інших матеріалах справи у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Апеляційні твердження про те, що суд не взяв до уваги позицію потерпілої сторони не впливають на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відтак є безпідставними.
Щодо апеляційних тверджень у частині неправомірності визнання вини особи при закритті провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.
Незважаючи на те, що нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі, разом з тим згідно з положеннями статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаними статтями, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Пантелеєнко проти України» та «Грабчук проти України» Суд, з-поміж іншого, зазначив, що судові рішення про закриття кримінального провадження проти заявника було сформульовано таким чином, що немає сумнівів щодо їхньої думки про те, що заявник скоїв злочин, який йому інкримінується.
Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Вказана норма КУпАП (пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП) не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення.
Проте відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій – п`ятій цієї статті.
Таким чином, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП необхідно застосовувати у взаємозв`язку з іншими нормами. Зокрема, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП містить посилання саме на статтю 38 КУпАП, яка, з-поміж іншого, підлягає застосуванню лише у випадку, якщо наявна вина особи та існують підстави для накладення адміністративного стягнення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany»).
За змістом частини першої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, закінчення встановленого законом строку.
Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
З наведеного вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а відтак постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 березня 2025 року слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Заремби Олександра – залишити без задоволення.
Постанову Пустомитівського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП –залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.