П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/7238/24	
Перша інстанція: суддя Величко А.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Бітова А.І.,
          Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорту на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-Авто» до Державної служби України з безпеки на транспорту про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2024р. ТОВ «Оріон-Авто» звернулося до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарських штрафів за №ПШ057672 від 8.02.2024р. та за №ПШ057673 від 8.02.2024р..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у лютому 2024р. відносно товариства відповідачем були прийняті постанови за №ПШ057672 від 8.02.2024р. та за №ПШ057673 від 8.02.2024р., якими до позивача застосовано адміністративно-господарські штрафи у загальному розмірі 68   000грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Позивач вважає вказані постанову протиправними та такими, що прийняті за порушенням норм законодавства, оскільки справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Позивач отримав запрошення на розгляд справи за актами вiд 12.01.2024р. №АР001025 та від 22.01.2024р. №АР001079, які отримано 8.02.2024р., при тому, що справи фактично розглянуті відповідачем - 8.02.2024р., що фактично унеможливило надання пояснень та доводів щодо неправомірності притягнення до відповідальності.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано постанови Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарських штрафів №ПШ057672 від 8.02.2024р. та №ПШ057673 від 8.02.2024р..
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ТОВ «Оріон-Авто» судові витрати в розмірі 3 028грн..
Не погодившись із даним судовим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорту подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови є протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм законодавства України, оскільки відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до відповідальності, чим позбавив позивача можливості захистити свої права та надати докази на спростування висновків актів перевірки.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що основним видом діяльності ТОВ «Оріон-Авто» (за КВЕД) є : 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт.
12.01.2024р. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у м.Вінниця по вул.Київській, 8, на підставі направлення на перевірку, проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки VAN HOOL, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ОРІОН-АВТО» (позивачу), на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої 12.01.2024р. складено акт за №АР001025, в якому зафіксовано порушення абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме - перевезення пасажирів по маршруту "Херсон-Щецин" за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст.53 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не мав роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія за 12.01.2024р.. 
В подальшому, Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області направлено запрошення на юридичну адресу ТОВ «Оріон-Авто» для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який мав відбутися - 8.02.2024р.. Вказане запрошення позивач отримав - 8.02.2024р..
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області прийнято постанову ПШ №057673 від 8.02.2024р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000грн. до ТОВ «Оріон-Авто» за порушення абз.6 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Також встановлено, що 22.01.2024р. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у м.Вінниця по вул.Київській, 8, під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку було проведено перевірку транспортного засобу VAN HOOL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОРІОН-АВТО» (позивачу), на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатом якої 22.01.2024р. складено акт за №АР001079, в якому зафіксовано порушення вимог абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення пасажирів по маршруту "Херсон-Варшава" за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст.53 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом не мав роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія за 22.01.2024р.. 
В подальшому, Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області направлено запрошення на юридичну адресу ТОВ «Оріон-Авто» для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 8.02.2024р.. Вказане запрошення повернулось до відповідача без вручення з відміткою поштового відділення: «за закінченням терміну зберігання».
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області прийнято постанову ПШ №057672 від 8.02.2024р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000грн. до ТОВ «Оріон-Авто» за порушення абз.6 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». 
Позивач вважає вказані постанови протиправними, незаконними та такими, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних постанов відповідача, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ за №103 від 11.02.2015р. (надалі - Положення №103), встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено ЗУ   «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001р. №2344-III (надалі -    Закон №2344).
Закон №2344   регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст.3 Закону №2344).
Постановою КМУ від 8.11.2006р. за №1567   затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок №1567).
Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
За правилами п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Приписами п.21,22 Порядку №1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.
Відповідно до ч.1,4,5 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»   за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до ч.12    ст.6 Закону №2344 та п.2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (ст. 48    Закону № 2344).
Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених    ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979р. №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, ст. 18   Закону №2344   та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 7.06.2010р. №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення №340).
Приписами п.1.3 Положення №340 визначено, що його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 24.06.2010р. №385 (надалі -    Інструкція №385).
Відповідно до п.1.1. цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також         Законів України "Про автомобільний транспорт, "Про дорожній рух".
Відповідно до п.1.4    Інструкції №385   визначені у ній терміни вживаються у такому значенні:
- адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування";
- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;
- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Відповідно до п.3.3,3.6   Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема:
- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що передбачений у    ст.48 Закону №2344-III   перелік документів не є вичерпним. Згідно вказаних приписів    Інструкції №385 у разі використання цифрового тахографа водій зобов`язаний мати роздруківку даних роботи тахографа. Отже, в контексті    ст.48 Закону №2344-III   роздруківку тахографа необхідно відносити до категорії «інші документи, передбачені законодавством».
Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.39    та    48    цього    Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Приписами до п.26 Порядку №1567 чітко визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
Відповідно до пп.25-27    Постанови КМУ №1567 від 8.11.2006р. справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
Як вбачається із матеріалів справи, що відповідачем повідомлення про розгляд справи за Актами №АР001079 та №АР001025, призначеного на 8.02.2024р., направлялось на адресу ТОВ «Оріон-Авто».
На підтвердження направлення вказаного повідомлення-запрошення, відповідач надав копії рекомендованих повідомлень про вручення, згідно якого позивач одне запрошення отримав 8.02.2024р., а інше не вручено та повернуто із відміткою поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».
При тому, що справи фактично розглянуті 8.02.2024р.. 
Дослідивши вказані обставинами, судова колегія вважає, що позивач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивача можливості захистити свої права та надати докази на спростування висновків актів перевірки.
При цьому, судова колегія погоджується із судом першої інстанції про те, що вказані обставини є грубим порушення права позивача на участь у розгляді справи.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 315, 316, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорту - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді                                                                                                          А.І. Бітов

                                                                                                      О.В. Єщенко