ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

             20 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/6526/24	

Головуючий суддя І інстанції – Татаринов Д.В.

  Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року в адміністративній справі №280/6526/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області,  в якому просив визнати  протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 04 березня 2024 року №0066728-2409-0830- НОМЕР_1 та форми «Ф» від 04 березня 2024 року №0066727-2409-0830-UА23060250000058722, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено.
Визнано     протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від     04 березня 2024 року №0066728-2409-0830-UA23060070000082704 та форми «Ф» від 04 березня 2024 року №0066727-2409-0830-UА23060250000058722, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.           Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті останнім  обґрунтовано та у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню за наступних підстав. 
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1  є власником об`єкту нерухомого майна, а саме:
-  житлового будинку у   АДРЕСА_1 , загальна площа 232, 6 кв.м., житлова 122,8 кв.м.; 
- житлового будинку у АДРЕСА_2 , загальна площа 98,4 кв. м., житлова площа 34.5 кв. м.  
Загальна сума квадратних метрів всієї житлової нерухомості складає 331 кв. м.
Право власності позивача на вищезазначені об`єкти житлового нерухомого майна  підтверджується технічним паспортом від 16 березня 2017 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від                                07 квітня 2017  року №84553116, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 серпня 2018 року № 133923261, копії яких містяться в матеріалах справи.
04 березня 2024 року ГУ ДПС у Запорізькій області винесено відносно позивача податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 04 березня 2024 року №0066728-2409-0830-UA23060070000082704 та форми «Ф» від 04 березня 2024 року №0066727-2409-0830-UА23060250000058722, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2023 рік на загальну суму 10354,61  грн.
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки проведене позивачу за оскаржуваними повідомленнями-рішеннями виходячи із 211 кв. м. житлової нерухомості (331 кв. м. – 120 кв. м.), замість 81 кв. м., що свідчить про протиправність вказаних рішень та наявність підстав для їх скасування.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно п.п. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України         об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України         базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Згідно п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Рішенням Запорізької міської ради від 28 січня 2015 року за №5 "Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)"         затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).
Рішенням Запорізької міської ради від 26 лютого 2016 року №30, абзац 1 підпункту 2.5.2 пункту 2.5 частини 2 Положення після слів «за 1 кв. метр бази оподаткування» доповнено словами «за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:
- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;
- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;
- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів».
Дані рішення не скасовані в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими як для позивача, так і для відповідача у справі.
Колегія суддів зазначає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Отже, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості  податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.11.2018 року по справі № 817/2019/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивачу на праві приватної власності належать будинки, сумарна загальна площа яких становить 331.0 кв.м.
Отже, позивач є власником будинків, сумарна площа яких перевищує 250 кв.м., а тому з урахуванням пільги у розмірі наведеної площі, а не 120 кв.м. як то було визначено відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень, позивач зобов`язаний був сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розрахунку за площу у розмірі  81.0 кв.м. (а.с. 331-250).          
Відповідно до наданого відповідачем розрахунку ставка податку за 1 кв.м. становить 67.00 грн.
В свою чергу, питома вага площі будинка за адресою АДРЕСА_2 становить 0.297, а питома вага площі будинку за адресою АДРЕСА_1 становить 0.703.
Відтак, належна сума податкового зобов`язання за будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 становить 161.18 грн. (81.0*6.70 грн.* 0.297). 
Отже, податкове повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року №0066727-2409-0830-UА2306025000005872 підлягає скасуванню на суму 259.09 грн. (420.27-161.18).
В свою чергу, належна сума податкового зобов`язання за будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , становить 3815.18 грн. (81*67.00 грн.*0.703).
Отже, податкове повідомлення-рішення від  04 березня 2024 року №0066728-2409-0830-UA23060070000082704 підлягає скасуванню на суму 6119.16 грн. (9934.34 - 3815.18).
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 04 березня 2024 року №0066727-2409-0830-UА2306025000005872 на суму 161.18 грн. та податкового повідомлення-рішення від  04 березня 2024 року №0066728-2409-0830-UA23060070000082704 на суму 3815.18 грн. з прийняттям нової постанови в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року в адміністративній справі №280/6526/24 – скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 04 березня 2024 року №0066727-2409-0830-UА2306025000005872 на суму 161.18 грн. та податкового повідомлення-рішення від  04 березня 2024 року №0066728-2409-0830-UA23060070000082704 на суму 3815.18 грн.   та в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року в адміністративній справі №280/6526/24 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко