ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/558/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/2278/23 Категорія: 351000000 	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року	м. Черкаси	

       Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Широкова Г.К.

учасники справи: 
позивач/заявник – ОСОБА_1 ;
відповідачі – ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ;
представник ОСОБА_2 – адвокат Фумельов Ілля Олександрович;
особа, яка подала апеляційну скаргу –  ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

15.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення. Заява мотивована тим, що у провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала справа N?711/2278/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, стягненню заборгованості та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 квітня 2024 року ухваленим у складі судді Кондрацької Н. М. позивачу у задоволенні позову відмовлено.
Вважає, що у справі залишилися невирішеними наступні заяви та клопотання позивача, щодо яких не були прийняті судові рішення (ухвали) чи вирішення яких по суті мало бути відображене у змісті судового рішення (в описовій та резолютивній частині), що однозначно та беззаперечно вказує на не вирішення судом всіх процесуальних питань у справі, а відтак на неповноту та невизначеність висновків судового рішення: заява про відсутність повноважень представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фумельова I.О. від 11.07.2023 року; заява про виправлення арифметичної помилки в ухвалі про застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу до відповідача від 01 грудня 2023 року; клопотання про захід процесуального примусу у випадку повторного невиконання процесуального обов?язку та зловживання процесуальними правами відповідачем від 01 грудня 2023 року; заява про подання представником відповідача ОСОБА_4 відзиву без додержання вимог ЦПК України від 20.12.2023; заява з визнання обставин не вчинення відповідачами певних дій та відсутності певних подій встановлених судом від 20 грудня 2023 року; усна заява про постановлення окремої ухвали суду щодо дисциплінарного проступку адвоката Фумельова І.О. від 11 квітня 2024 року.
Вказує, що в ході розгляду справи позивачем були подані заяви та клопотання від 11.07.2023 року, 01.12.2023 року, 20.12.2023 року, 11.04.2024 року, які прийняті судом і долучені до матеріалів справи, але безпідставно та необґрунтовано залишені поза своєю увагою й невирішені по суті у судових засіданнях: 19.09.2023 року, 20.12.2023 року, 11.04.2024 року чи під час прийняття в начадій кімнаті рішення у справі у засіданні 23.04.2024 року.
Посилається на норму ч.2 ст. 258 ЦПК України згідно якої процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина друга ст.258 ЦПК України).
Вважає, що суд при вирішенні процедурних питань, пов?язаних з рухом справи в суді першої інстанції, клопотань та заяв позивача до уваги не брав та користувався виключно своїми мотивами та міркуваннями, чим допустив порушення правильного й однакового застосування судами окрема положень цивільного процесуального законодавства.
Вказує, що суд не взяв до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 376 ЦІК України порушення норм процесуального права бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Саме по собі подане прохання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фумельова I.О у додаткових поясненнях від 07.12.2023 року розглядати дану справу за відсутності відповідача та його представника жодним чином не звільняє суд від обов?язку вирішити по суті подані позивачем заяви та клопотання від 11.07.2023 року, 01.12.2023 року, 20.12.2023 року, 11.04.2024 року.
Вказує, що кількість заяв та клопотань, які особа має право заявити, не обмежується. Всі вони повинні вирішуватися у встановленому порядку, тобто задовольнятися або відхилятися ухвалою суду. У більшості випадків незадоволення заяв чи клопотань, за якими були постановлені ухвали не позбавляє особу ще раз подавати тотожні клопотання чи заяви з урахуванням зміни обставин у ході розгляду справи.
Відтак позивач добросовісно реалізуючи право на подання заяв та клопотань, як учасник справи, виходячи з принципу правової визначеності, розраховував на відповідні процесуальні дії суду і правомірно очікував вирішення заявлених клопотань та заяв судом.
Вважає, що саме від вирішення судом по суті в значній мірі залежав кінцевий результат розгляду цієї цивільної справи.
З зазначених вище підстав ОСОБА_1 просить суд прийняти до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме розглянути заяви та клопотання позивача від 11.07.2023 року, 01.12.2023 року, 20.12.2023 року, 11.04.2024 року, що наявні в матеріалах справи, задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення; ухвалити додаткове рішення/додаткову ухвалу щодо заяви про відсутність повноважень представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фумельова І.О. від 11.07.2023 року; щодо заяви про виправлення арифметичної помилки в ухвалі про застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу до відповідача ОСОБА_2 від 01 грудня 2023 року; щодо клопотання про захід процесуального примусу у випадку повторного невиконання процесуального обов`язку зловживання процесуальними правами відповідачем ОСОБА_2 від 01 грудня 2023 року; щодо заяви про подання до суду представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Фумельовим 1.O. відзиву без додержання вимог ЦПК України від 20 грудня 2023 року; щодо заяви про визнання обставин невчинення позивачами певний дій та відсутності певних подій встановлених судом від 20 грудня 2023 року; щодо усної заяви про постановлення окремої ухвали суду з питання дисциплінарного проступку адвоката Фумельова 1.0. від 11 квітня 2024 року.
Додатковим рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 711/2278/23.
Відмовляючи у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні суду від 23.04.2024 року по даній справі були вирішені усі питання, які б могли бути підставами для винесення додаткового рішення. Суд першої інстанції зазначив, що перелік підстав визначений у ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення є вичерпним, а тому заява ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення з зазначених у ній підстав задоволенню не підлягає.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове у відповідній частині, а саме: розглянути заяви та клопотання позивача від 11.07.2023 року, 01.12.2023 року, 20.12.2023 року, 11.04.2024 року, які наявні в матеріалах справи. Ухвалити додаткове рішення/додаткову ухвалу щодо заяви про відсутність повноважень представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фульмельова І.О. від 11.07.2023 року щодо заяви про виправлення арифметичної помилки в ухвалі про застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу до відповідача ОСОБА_2 від 01 грудня 2023 року; щодо клопотання про захід процесуального примусу у випадку повторного невиконання процесуального обов`язку та зловживання процесуальними правами відповідачем ОСОБА_2 від 01 грудня 2023 року; щодо заяви про подання до суду представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Фумельовим І.О. відзиву без додержання вимог ЦПК України від 20 грудня 2023 року; щодо заяви про визнання обставин не вчинення відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 певних дій та відсутності певних подій встановлених судом від 20 грудня 2023 року; щодо усної заяви про поставлення окремої ухвали суду з питання дисциплінарного проступку адвоката Фумельова І.О. від 11 квітня 2024 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, без належного обґрунтування і мотивування, безпідставно зазначив, що судом встановлено, що в рішенні суду від 23.04.2024 року по справі № 711/2278/23 були вирішені усі питання, які б могли бути підставою для винесення додаткового рішення. Вважає, що суд першої інстанції дійшов протилежних висновків щодо визначення додаткового рішення. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що постановою Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року апеляційну скаргу позивача на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2024 року залишено без задоволення, а отже суд апеляційної інстанції своїми повноваженнями не наділений вирішувати ті заяви та клопотання учасника справи, що були заявлені учасником справи до суду першої інстанції, які залишилися не вирішеними під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, яке постановою Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року залишено без змін (т.3, а.с.168-181).
15.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення/додаткову ухвалу та розглянути : заяви та клопотання позивача від 11.07.2023 року, 01.12.2023 року, 20.12.2023 року, 11.04.2024 року, що наявні в матеріалах справи, задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення; ухвалити додаткове рішення/додаткову ухвалу щодо заяви про відсутність повноважень представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фумельова І.О. від 11.07.2023 року; щодо заяви про виправлення арифметичної помилки в ухвалі про застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу до відповідача ОСОБА_2 від 01 грудня 2023 року; щодо клопотання про захід процесуального примусу у випадку повторного невиконання процесуального обов`язку зловживання процесуальними правами відповідачем ОСОБА_2 від 01 грудня 2023 року; щодо заяви про подання до суду представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Фумельовим 1.O. відзиву без додержання вимог ЦПК України від 20 грудня 2023 року; щодо заяви про визнання обставин не вчинення позивачами певний дій та відсутності певних подій встановлених судом від 20 грудня 2023 року; щодо усної заяви про постановлення окремої ухвали суду з питання дисциплінарного проступку адвоката Фумельова 1.0. від 11 квітня 2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Виходячи із положень цих норм, суд може ухвалити додаткове рішення за наявності підстав, передбачених статтею 270 ЦПК України.
З аналізу наведеної норми процесуального закону слід дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у статті 270 ЦПК України підстав.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що поставлені вимоги ОСОБА_1 у заяві про ухвалення додаткового рішення, не відносяться до переліку підстав зазначених у ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення суду.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого висновку, про те, що в рішенні суду від 23.04.2024 року по справі № 711/2278/23 були вирішені усі питання, які б могли бути підставою для винесення додаткового рішення.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності рішення суду від 04.12.2024 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки зводяться до заперечень та незгоди заявника з основним рішенням суду, а саме рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2024 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті), або резолютивної частини з питань розподілу судових витрат між сторонами, порядку та способу виконання рішення тощо.
У разі незгоди позивача із рішенням суду, він вправі оскаржити його в апеляційному порядку, відповідно до правил Розділу V Глави 1 ЦПК України.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2024 року, переглядалося апеляційним судом за результатами розгляду якого постановою Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року вказане рішення було залишено без змін.
Доводи  апеляційної скарги суттєвими  не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели  або могли призвести до неправильного  вирішення заяви.
Відповідно до ч.5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення, що відповідно до положень ст. 376 ЦПК України не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1  слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 – без змін.
       Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 14 травня 2025 року.

Судді