КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
29 травня 2025 року                                                           м. Київ
 
Унікальний номер справи № 756/3880/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8174/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,
суддів - Борисової О.В., Саліхова В.В., 
за участю секретаря судового засідання  - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Диби О.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
 
в с т а н о в и в :
 
У березні 2024 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по лізинговим платежам у розмірі 163 803,31 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 79 337,30 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 11 548,93 грн. заборгованості з винагороди за проведення моніторингу предмету лізингу, 101 208,20 грн. пені(т. 1 а.с. 1-5, 151-152).
Рішенням Шевченківський районний суд міста Києва від 09 грудня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення (т. 1 а.с. 187-192).
Додатковим рішенням  Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року заяву представника відповідача - адвоката Аветисяна Р.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено (т. 1 а.с. 223-227).
Не погодившись з додатковим рішенням районного суду, 13 лютого 2025 року представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Сокуренко Н.В.звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення (т. 1 а.с. 230-232).
На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване додаткове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норма матеріального та процесуального права.
Вважала, що витрати на професійну правничу допомогу стягнуту судом в розмірі 32 000 грн. є неспівмірним зі складністю спору, що виник з кредитних відносин, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, вказана сума є завищеною та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона відповідача у даній справ, тому є підстави для звільнення позивача від відшкодування цих витрат.
Стягнення судових витрат є непропорційним, нерозумним та несправедливим, яке при цьому порушує права позивача, а також не відповідає засадам цивільного судочинства.
Звертала увагу, що предмет спору не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Також, судом першої інстанції проігноровано позиція Верховного Суду стосовно того, що до понесених витрат не відноситься складання лопотання про стягнення таких витрат. Окрім того, матеріалами справи не підтверджено проведення 7 судових засідань по даній справі, у яких брав участь адвокат відповідача, а вартість даної послуги 21 000 грн. є явно завищеною (т. 1 а.с. 230-232).
17 березня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Аветисян Р.М. подав відзив в якому апеляційну скаргу Банку просив залишити без задоволення, а додаткове рішення районного суду залишити без змін (т. 2 а.с. 5-8).
 
Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Позивач АТ КБ «Приватбанк» був сповіщений повідомленням до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Повідомлення відповідача ОСОБА_1 повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Поряд з цим, відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 29 травня 2025 року був сповіщений 28 квітня 2025 року повідомленням до Електронного кабінету в ЄСІТС його представника - адвоката Аветисян Р.М. із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Представник відповідача - адвокат Аветисян Р.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 29 травня 2025 року, пославшись на зайнятість в іншій справі (т. 1 а.с. 246-250 т. 2 а.с. 1-4, 20-29). 
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції вже відкладав розгляд цієї справи, призначеної на 17 квітня 2025 року (т. 2 а.с. 19).
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.
 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
 Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Аветисян Р.М. заявив попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. (т. 1 а.с. 96-100).
Частиною 8 ст. 141 ЦКП України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2024 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі, а 12 грудня 2024 року представником  ОСОБА_1 - адвокатом Аветисяном Р.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами понесення таких витрат (т. 1 а.с. 196-203).
Таким чином, оскільки протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, заявником не порушено строків подання відповідних доказів понесення судових витрат, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
У заяві про ухвалення додаткового рішення представник  ОСОБА_1 - адвокат Аветисян Р.М. просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41 000 грн. (т. 1 а.с. 198).
На підтвердження повноважень представника  ОСОБА_1 - адвоката Аветисяна Р.М. до суду надано копію договору № 03-05-1 про надання правової (правничої) допомоги від 03 травня 2024 року, укладеного між адвокатом Аветисяном Р.М. та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 199-200), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВВ № 1039482 (т. 1 а.с. 85).
На підтвердження доказів понесення витрат на правничу допомогу до суду надано: акт прийому-передачі правової (правничої) допомоги від 10 грудня 2024 року (т. 1 а.с. 201), квитанцію № 03-051 від 10 грудня 2024 року (т. 1 а.с. 202).
Згідно з п. 6.1. договору № 03-05-1 про надання правової (правничої) допомоги від 03 травня 2024 року, оплата за Договором складається з гонорару (винагороди за надання правової (правничої) допомоги) і фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги.
6.2. Гонорар за надання правової (правничої) допомоги за цим Договором узгоджений Сторонами виходячи зі складності справи та виконаних Адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим Адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих Адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
6.3. За виконання зобов`язань за договором Клієнт сплачує Адвокату гонорар в
таких розмірах:
6.3.1. Вартість 1 (однією) години роботи Адвоката за вивчення поданих документів і вислуховування усних пояснень Клієнта, аналіз актуальної судової практики з аналогічних справ, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, підготовку і направлення адвокатських запитів, збір доказів по справі, підготовку процесуальних та інших документів, визначених сторонами в суді першої інстанції становить 2000 грн. 00 коп. 
6.3.2. За участь в 1 (одному) судовому засіданні незалежно від його тривалості 3000 (три тисячі) грн.. 00 коп. Оплата здійснюється також в тому разі, якщо судове засідання не відбулося не з вини адвоката.
6.3.3. 3000 (три тисячі) грн.. 00 коп. за ознайомлення зі справою в суді, виготовлення фотокопій матеріалів справи.
6.3.4. 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. за 1 (одну) дію, пов`язану з виконанням Договору поза робочим місцем Адвоката, в тому числі: збір доказів у справі, зустріч з необхідними особами (фахівцями, експертами та іншими особами), подача процесуальних та інших документів, отримання процесуальних та інших документів.
6.4. За іншу роботу Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі, встановленому додатковими угодами до договору.
6.5. Фактичні витрати, пов`язані з наданням правової (правничої) допомоги за Договором (витрати на оплату судового збору, поштові витрати, витрати на виготовлення копій документів та інші), Клієнт сплачує Адвокату не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати усного повідомлення Клієнта про необхідність їх сплати.
6.6. Гонорар, вказаний в п. 6.3 Договору, виплачений Адвокату, підлягає поверненню частково (в залежності від виконаної Адвокатом роботи) тільки в разі
невиконання Адвокатом взятих на себе зобов`язань за Договором.
У разі задоволення відповідачем позову в добровільному порядку, відмови позивача від позову, укладення мирової угоди у справі, відмови позивачеві в задоволенні позовних вимог, розірвання Договору гонорар, вказаний в п. 6.3 Договору поверненню не підлягає.
Фактичні витрати, пов`язані з наданням правової (правничої) допомоги, що зазначені в п. 6.5 Договору, підлягають поверненню в разі їх попередньої оплати і якщо вони ще не витрачені Адвокатом на отримані цілі (т. 1 а.с. 199-200).
Згідно з актом прийому-передачі правової (правничої) допомоги від 10 грудня 2024 року, адвокатом надано наступний обсяг правової допомоги: 1) підготовки договору про надання правової (правничої) допомоги - 600 грн./0,3 год. 2) вивчення поданих документів і вислуховування усних пояснень клієнта - 3000 грн./1,5 год. 3) аналіз актуальної судової практики з аналогічних справ - 2400 грн./1,2 год. 4) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань - 2000 грн./1 год. 5) підготовка і направлення адвокатського запиту начальнику ГСЦ МВС України від 03 травня 2024 року № 03-05-з-1 - 1000 грн./0,5 год. 6) збір доказів по справі (документів виконавчого провадження № 5789096) - 1000 грн./0,5 год. 7) підготовка та направлення відзиву на позовну заяву з додатками  - 4000 грн./2 год. 8) підготовка акту прийому-передачі правової (правничої) допомоги - 1000 грн./0,5 год. 9) підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення - 2000 грн./1 год. Всього 8,5 год. - 17 000 грн. 10) ознайомлення з матеріалами справи в суді, виготовлення фотокопій матеріалів справи - 3000 грн./1 год. 11) участь у судових засіданнях 24 травня 2024 року, 21 червня 2024 року, 31 липня 2024 року, 16 вересня 2024 року, 16 жовтня 2024 року, 26 листопада 2024 року, 09 грудня 2024 року - 21 0000 грн./7 год. Всього 41 000 грн. (т. 1 а.с. 201).
Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача до суду першої інстанції було подано відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому представник позивача просив відмовити в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на неспівмірність витрат на правничу допомогу зі складністю справи та їх необґрунтованість (т. 1 а.с. 211-212).
Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Суд першої інстанції при визначенні розміру витрат на правничу допомогу вірно не взяв до уваги послуги щодо підготовки договору про надання правової (правничої) допомоги, підготовки акту прийому - передачі правової (правничої) допомоги, підготовки заяви про ухвалення додаткового рішення оскільки вказані послуги в розумінні статті 137 ЦПК України не відносяться до витрат на професійну правничу допомогу.
Включені до описів робіт, виконаних адвокатом, послуги у вигляді складання розрахунку судових витрат, які були понесені, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказані послуги в розумінні статті 137 ЦПК України не відносяться до витрат на професійну правничу допомогу, а є обов`язком учасника справи, який для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подає до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат. А заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що послуги щодо вивчення поданих документів і вислуховування усних пояснень клієнта включаються в послуги щодо надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, та справедливим буде розмір витрат за вказані послуги 1000 грн.
Також, колегія суддів вважає, що послуга щодо підготовки і направлення адвокатського запиту начальнику ГСЦ МВС України від 03 травня 2024 року № 03-05-з-1 - 1000 грн./0,5 год. входить до послуг щодо збирання доказів по справі, зокрема і документів виконавчого провадження № 5789096 - 1000 грн./0,5 год., а тому, співмірним буде розмір таких витрат 1500 грн. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що підготовка та направлення відзиву на позовну заяву з додатками включає в себе послуги щодо актуальної судової практики з аналогічних справ. 
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає завищеними розмір витрат щодо ознайомлення з матеріалами справи в розмірі 3000 грн. та вважає за необхідне зменшити до 1000 грн., враховуючи принцип розумності таких витрат.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає завищеним розмір витрат 21 000 грн. щодо участі в судових засіданнях 24 травня 2024 року, 21 червня 2024 року, 31 липня 2024 року, 16 вересня 2024 року, 16 жовтня 2024 року, 26 листопада 2024 року, 09 грудня 2024 року. Так, з матеріалів справи вбачається, що судове засідання від 24 травня 2024 року тривало близько 15 хвилин, судове засідання від 21 червня 2024 тривало близько 8 хвилин, судове засідання від 31 липня 2024 року тривало близько 11 хвилин, судове засідання від 16 вересня 2024 року тривало близько 15 хвилин,  судове засідання від 26 листопада 2024 року тривало близько 46 хвилин, судове засідання від 26 листопада 2024 року тривало близько 45 хвилин.
При цьому, колегія суддів враховує, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21).
Відтак, розмір витрат на правничу допомогу щодо забезпечення адвокатом представництва клієнта у вказаних судових засіданнях підлягає зменшенню з 21 000 грн. до 7 000 грн.
Враховуючи викладене, перевіривши матеріали справи, встановивши обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), врахувавши складність справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правову професійну правову допомогу стягнутих з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1  32 000 грн. до 14 500 грн., такий розмір відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду, тому колегія суддів їх відхиляє.
 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року - змінити, зменшити суму стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрат на професійну правничу допомогу з 32 000 грн. до 14 500 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Дата складання повного судового рішення - 30 травня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

В.В. Саліхов