Справа № 161/23345/24 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/424/25  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
31 березня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді   Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Іщика В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцької міської ради, Виконавчого комітету Луцької міської ради про відшкодування майнової шкоди за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_3 , та відповідача Виконавчого комітету Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного  суду Волинської області від 29 січня 2025 року, 
                                                  В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Луцької міської ради, Виконавчого комітету Луцької міської ради про відшкодування майнової шкоди.
Позов обґрунтовує тим, що 16.09.2024 року на належний йому на праві власності автомобіль TOYOTA Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч із Палацом культури м. Луцька та Волинським академічним обласним українським музично-драматичним театром ім. Т. Шевченка, впала частина дерева. Внаслідок даної подій транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. Дане дерево знаходиться на землях комунальної власності Луцької міської територіальної громади, які не передані у власність чи користування третім особам. Згідно з проведеною на його замовлення автотоварознавчою експертизою, розмір заподіяного йому матеріального збитку становить 161674,34 грн. З метою отримання відшкодування за заподіяну йому шкоду, він звернувся до відповідачів із заявою про досудове врегулювання спору, однак його вимоги залишені без задоволення. 
Враховуючи наведене, просить суд стягнути солідарно з Луцької міської ради та Виконавчого комітету Луцької міської ради на свою користь 161674,34 грн. завданої матеріальної шкоди, а також судові витрати по справі з яких: 1616,74 грн. судовий збір, 20000 грн. витрати на правничу допомогу, 8500 грн. витрати на проведення автотоварознавчої експертизи. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2025 року позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути із Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 161674, 34 грн.
Стягнуто з Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме: 1616, 74 грн сплаченого судового збору; 8500 грн витрат на проведення експертиза; 20000 грн витрат на правничу допомогу.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.
На вказане судове рішенні позивач, в інтересах якого діє його представник, та відповідач - Виконавчий комітет Луцької міської ради, кожен зокрема, подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції, в частині відмовлених позовних вимог, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити  та стягнути майнову шкоду солідарно з двох відповідачів. 
Виконавчий комітет Луцької міської ради в своїй апеляційні скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову та стягнення завданої позивачу майнової шкоди саме з Виконавчого комітету Луцької міської ради. Суд першої залишив поза увагою те, що Виконавчий комітет не уповноважений визначати балансоутримувача зелених насаджень, і не був визначений Луцькою міською радою таким балансоутримувачем, відповідно є неналежним відповідачем у справі. Саме до повноважень міських рад належить визначення балансоутримувачів об`єктів благоустрою, які у свою чергу є відповідальними за охорону та утримання зелених насаджень. Дерево з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль перебувало на комунальній земельній ділянці, власником якої не є Виконавчий комітет Луцької міської ради, а є Луцька міська територіальна громада в особі Луцької міської ради, яка уповноважена визначати балансоутримувачів об`єктів благоустрою. До того ж пошкодження транспортного засобу позивача сталося внаслідок складних погодних умов, тобто, непереборної сили, а тому покладення обов`язку щодо відшкодування завданої майнової шкоди на Виконавчий комітет Луцької міської ради у даному випадку відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, Виконавчий комітет Луцької міської ради просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради, представник позивача просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині залишити без змін.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль TOYOTA Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 8).
16.09.2024 року близько 14 год. 08 хв. за адресою: вул. Мельнична, 13, Волинська обл., м. Луцьк, Театральний майдан, 1, поруч із Палацом культури м. Луцька та Волинським академічним обласним українським музично-драматичним театром ім. Т. Шевченка, на належний позивачу автомобіль TOYOTA Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 впало дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вказана обставина підтверджується, зокрема, фототаблицею, листом Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. № 30670-2024 від 02.10.2024 року (а.с. 9-20), а також стороною відповідача не заперечувалася.
З відповіді Виконавчого комітету Луцької міської ради № 6.7-6/2999/2024 від 13.10.2024 року «Про надання інформації» вбачається, що  пошкоджене дерево (верба) не має балансоутримувача та таке зростає на землях комунальної власності Луцької міської територіальної громади, які не надані нікому у власність чи користування (а.с. 23).
Згідно з висновком судового експерта Семенюка В.М. № 36-2024 від 09.11.2024 року по визначенню матеріального збитку автомобіля TOYOTA Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 (підготовленого для подання до суду), вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , з врахуванням коефіцієнту його фізичного зносу, становить 161674,34 грн. (а.с. 25-65).
Вказаний висновок відповідачами не заперечувався та не спростовувався.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 16 ЦК України).
Судовому захисту підлягають лише порушене, невизнане або оспорюване право особи, а також її законний інтерес.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами частини 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.
Виконавчий комітет ради: координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників.
Згідно з ч.1,2 ст. 54 ст. 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.
Отже, виходячи зі змісту вказаних правових норм, виконавчий комітет Луцької міської ради координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності, та такі підпорядковані виконавчому комітету.
Положеннями ст. 25, ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Пунктом 3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі – Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності – балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях – установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, – забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях – місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках – їх власники або користувачі.
Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.
Підпунктом 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що саме до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень. При цьому позивач, як потерпіла особа має довести належними та допустимими доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.
Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: вул. Мельничена, 13, Волинська обл., м. Луцьк, Театральний майдан, 1.
З врахуванням викладеного, необхідно вважати спростованими доводи апеляційної скарги позивача про необхідність солідарного відшкодування заподіяної йому шкоди, як Виконавчим комітетом Луцької міської, так і Луцькою міською радою.
Безпідставними та бездоказовими є твердження Виконавчого комітету Луцької міської ради про те, що пошкодження належного позивачу автомобіля сталося внаслідок непереборної сили, а саме сильного вітру. 
Згідно з довідкою Волинського ЦГМ від 15.01.2024 року, що міститься матеріалах справи, 16.09.2024 року з 12 год. 27 хв. до 18 год. 30 хв. спостерігались максимальні пориви вітру до 17 м/с та згідно повідомлення є небезпечним метеорологічними явищами І рівня небезпечності (НМЯ І).
Враховуючи ту обставину, що пориви вітру у вказаний період часу не перевищували 17 м/с, що відноситься до небезпечного метеорологічного явища І рівня небезпечності (НМЯ І) та згідно «Настанови з метеорологічного прогнозування» створює певні незручності для населення та функціонування господарського комплексу країни, тобто не є стихійним явищем, на відміну від ІІ та ІІІ рівня небезпечності.
Сам лише факт небезпечного метеорологічного явища І рівня небезпечності (НМЯ І), не є непереборною силою та не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності.
При цьому варто зауважити, що Волинського ЦГМ повідомив про максимальні пориви вітру 17 м/с у вагомий проміжок часу (понад 4 години), а тому залишається неспростованою та обставина, що станом на безпосередній момент падіння дерева на автомобіль позивача (16.09.2024 року близько 14 год. 08 хв.) пориви вітру досягали своєї максимальної сили або ж перевищували 15 м/с.
Колегія суддів вважає на необхідне зазначити, що за належної організації відповідачем Виконавчим комітетом Луцької міської ради благоустрою та контролю за станом зелених насаджень, у даному випадку дерева, яке не має балансоутримувача та знаходилося на земельній ділянці комунальної власності Луцької міської територіальної громади, наслідків заподіяння шкоди можна було запобігти.
Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги відповідача про те, що  позивачем до позовної заяви не долучено жодних доказів, щодо аварійного стану дерева, яке впало на автомобіль позивача.
Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, установлена презумпція вини заподіювала шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.
Отже, саме відповідач повинен довести, що дерево перебувало в задовільному стані, тобто не було «аварійним».
Відповідно до п.9.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України 10.04.2006 N105, (надалі -Правила):
«Несприятливі умови урбанізованого міського середовища призводять до передчасного старіння насаджень і зниження їх життєздатності. Для встановлення ступеня життєздатності деревних рослин балансоутримувачу необхідно провести діагностику стану зелених насаджень і на основі діагностичних ознак планувати агротехніку догляду за зеленими насадженнями.
Під час догляду за деревами застосовують три види обрізання: формувальне, санітарне й омолоджувальне.
Санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування.
Санітарне обрізання потрібно проводити протягом вегетаційного періоду.
На вулицях,  площах населених пунктів у процесі обстеження зелених насаджень виявляють і потенційно аварійні гілки. Це скелетні гілки, які мають видимі ознаки враження шкідниками та хворобами. Їх необхідно видаляти.
Згідно з розділом 12, п.п. 12.1, 12.2 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.
Весняний огляд проводять з метою перевірки стану насаджень, газонів, квітників, доріжок, площадок та інших елементів благоустрою. Під час огляду уточнюють обсяги робіт з поточного ремонту, садіння дерев та чагарників, багаторічних рослин, газонів. За даними обстежень складають акт та перелік заходів, необхідних для підготовки об`єктів до експлуатації в літній період.
Під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт.
Виконавчий комітет, в межах наданих йому повноважень, повинен був організувати та здійснити контроль за станом зелених насаджень, в даному випадку дерева породи «верба», яке зростає на Театральному майдані, частина якого впала на належний позивачу автомобіль, шляхом проведення, як мінімум загального огляду, який проводяться двічі на рік - навесні та восени та скласти про це відповідний акт.
Відповідачем не надано таких актів обстеження, які передували падінню дерева до 16.09.2024р.
В матеріалах справи наявний лист Виконавчого комітету Луцької міської ради від 19.10.2024р., (відповідь на адвокатський запит), відповідно до якого, акт обстеження зелених насаджень, дерева породи «верба» до 16.09.2024 року відсутній.
Отже, відповідачами, не здійснювались жодні огляди вказаного дерева на предмет його стану.
Не може вважатись належним доказом акт обстеження зелених насаджень від 20 вересня 2024 року, який складений через 4 дні, після настання події, в якому зазначено, що дерево породи «верба» у задовільному стані. Вказаний акт  не містить інформації про те, що частина дерева (гілка), яка впала на належний автомобіль позивача, перебувала в задовільному стані.
Доводи апеляційної скарги відповідача не містять спростування  розміру майнової  шкоди, яку судом було стягнуто на користь позивача.
Задовольнивши позов ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції урахувавши, що реально понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн відповідають обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, обґрунтовано стягнув з Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь  позивача витрати у вказаному розмірі, а також з врахуванням ст. 141 ЦПК України 8500 грн витрат на проведення експертиза та 1616, 74 грн   судового збору 
Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування рішення чи зміни, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                             У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_3 , та відповідача Виконавчого комітету Луцької міської ради залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від  29 січня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: