ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року 
м. Київ
cправа №   927/444/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Студенець В. І.,
за участю секретаря судового засідання Москалика О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради
про розподіл судових витрат
у справі за позовом керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради
до 1) Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради
     2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд»
про   припинення правовідносин за нікчемним правочином,
за участю:
прокурора: Красножон О.М.
представників:
від позивача: не з`явилися,
від відповідача-1: не з`явилися,
від відповідача-2: не з`явилися.
ВСТАНОВИВ:
Керівник Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради з позовом до Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління Укртрансбуд» (далі - ТОВ  «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд»), у якому просив, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 17.06.2024, припинити правовідносини між Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління Укртрансбуд», які виникли  внаслідок укладення нікчемного договору № 39-2023/вс від 22.02.2023, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 31.08.2023 та додатковою угодою № 2 від 03.10.2023, за об`єктом «Поточний ремонт приміщень для облаштування споруд цивільного захисту (найпростіші укриття) в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 35 Чернігівської міської ради, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул.  Незалежності, 42-а».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладення сторонами договору            №  39-2023/вс від 22.02.2023 та додаткових угод до нього, здійснювалось за відсутності бюджетних асигнувань, тобто з порушенням вимог статей 23, 46, 48 Бюджетного кодексу України, в зв`язку з чим, у силу положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України, цей правочин разом з усіма додатковими угодами до нього є недійсним в силу закону (нікчемний).
Господарський суд Чернігівської області рішенням від 12.08.2024 відмовив в задоволенні позову Керівника Чернігівської окружної прокуратури  в інтересах держави в особі позивача Чернігівської міської до Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд про припинення правовідносин за нікчемним правочином.
Стягнув з Чернігівської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд» 21000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 10.12.2024 апеляційну скаргу Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури задовольнив частково.
Змінив мотивувальну частину рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.08.2024 у справі №927/444/24, виклавши її у редакції цієї постанови.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.08.2024 у справі №927/444/24 скасував в частині стягнення з Чернігівської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд» 21  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, стягнув з Чернігівської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд» 7  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу».
Додатковою постановою Північного   апеляційного господарського суду від 17.12.2024 заяви Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд» про розподіл судових витрат у справі №     927/444/24 задоволено частково,   стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Монтажне Управління Укртрансбуд» 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції;   стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. 
За наслідками касаційного оскарження, Верховний Суд постановою від 27.03.2025 касаційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури залишив без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 у справі №  927/444/24 залишив без змін.
Верховний Суд у постанові зазначив про те, що згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України вимога відповідача-1 та відповідача-2 про розподіл їх витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, заявлена у відзивах на касаційну скаргу, буде розглянута після подання відповідачами доказів понесення цих витрат у заявленому розмірі у суді касаційної інстанції (підписання актів приймання-передачі робіт (послуг) фактично наданих адвокатом у суді касаційної інстанції тощо) протягом п`яти днів після ухвалення цієї постанови. У разі неподання заявниками відповідних доказів протягом встановленого строку ці заяви залишаються без розгляду.
02.04.2025 Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із клопотання про долучення доказів для належного розгляду заяви  про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2025 року заяву Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради про стягнення з Київської міської прокуратури на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10  000,00 грн призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Прокурор подав заперечення проти заявлених відповідачами вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, вказавши на те що заявлені до відшкодування суми не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахування її складності.
Позивач та відповідачі своїх представників у судове засідання не направили, відповідач-1 просив розглянути заяву без його участі. 
Розглянувши заяву відповідача-1, суд вважає, що ця заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2)  пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)  розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №  927/237/20).
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Відповідач-1 у відзиві на касаційну скаргу просив стягнути з Київської міської прокуратури  на його користь  судові витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у сумі 10  000,00 грн. 
Зазначив, що з метою отримання професійної правничої допомоги між ним та Адвокатським бюро «Руслана Марченка» укладений договір про надання правничої допомоги за № 19.02/25 від 20.02.2025.
Згідно з пунктом 2.1 договору адвокатське бюро зобов`язалося надавати правничу допомогу клієнту, і при виникненні необхідності представляти його інтереси у відносинах із третіми особами у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду.
Пунктом 2.2 цього договору сторони передбачили, що правова допомога включає в себе опрацювання касаційної скарги поданої Київською міською прокуратурою та підготовку відзиву на касаційну скаргу та інших процесуальних документів при розгляді Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи №  927/444/24, а клієнт зобов`язується прийняти та здійснити оплату послуг адвокатського бюро у порядку, визначеному цим договором.
У пункті 5.1 договору сторони погодили, що вартість послуг з опрацювання наданих клієнтом матеріалів касаційної скарги та підготовки на їх основі відзиву на касаційну скаргу та інших процесуальних документів при розгляді Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи №927/444/24 та участь в суді касаційної інстанції складає 10  000,00 грн.
Згідно з пунктом 5.2 договору клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокатському бюро у строк, який не перевищує 5 робочих днів з моменту підписання цього договору.
На підтвердження виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором № 19.02/25 від 20.02.2025, відповідачем-1 було надано до Верховного Суду: рахунок на оплату № 19 від 20.02.2025, платіжну інструкцію № 35 від 21.02.2025 про перерахування Адвокатському бюро «Руслана Марченка» 10  000,00 грн; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 19 від 20.02.2025, розрахунок вартості послуг з надання правової допомоги (суми гонорару) за договором № 19.02/25 від 20.02.2025.
Як вбачається з укладеного між Адвокатським бюро «Руслана Марченка» та Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради договору про надання правничої допомоги за № 19.02/25 від 20.02.2025, а також складеного Адвокатським бюро розрахунку, вартість наданих за цим договором послуг складає 10  000,00 грн, що включає в себе: - надання послуг з прийняття від клієнта та вивчення матеріалів касаційної скарги - 0,5 год х 1500,00 грн = 750,00 грн;
- аналіз постанов Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах - 1,5 год х 1500,00 грн = 2250,00 грн;
- погодження з клієнтом правової позиції та підготовка відзиву на касаційну скаргу - 3 год х 1500,00 грн = 4  500,00 грн;
- здійснення представництва відповідача-1 у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду - за весь час розгляду справи = 2500,00 грн.
Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 19 від 20.02.2025, виконавцем (Адвокатським об`єднанням) були проведені роботи (надані послуги) з опрацювання касаційної скарги та підготовка відзиву на касаційну скаргу та інших процесуальних документів у справі № 927/444/24, загальна вартість яких складає 10  000,00 грн, які прийняті клієнтом.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Марченко Р.Г. як представником відповідача-1 у цій справі дійсно був складений та поданий до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 28.02.2025 відзив на касаційну скаргу. За своїм змістом відзив побудований на аналізі доводів касаційної скарги, висновків Верховного Суду та є обґрунтованим. 
Верховний Суд також зазначає про те, що адвокат Марченко Р.Г. як представник відповідача-1 брав участь у судовому засіданні Верховного Суду у цій справі, що відбулося 27.03.2025, діяв на підставі ордеру СВ № 1117404 від 21.02.2025, надавав у судовому засіданні пояснення по справі щодо доводів касаційної скарги, про що свідчить протокол судового засідання.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає доведеними обставини надання відповідачу-1 послуг з професійної правничої допомоги у цій справі, які підтверджені актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 19 від 20.02.2025.
Однак, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 19 від 20.02.2025 не є безумовною підставою для присудження стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, усіх визначених у ньому витрат на професійну правову допомогу, у заявленому розмірі. 
При перевірці та дослідженні розміру понесених стороною спору витрат на оплату послуг адвоката, заявлених до стягнення, суд керується принципами співмірності, достовірності, пропорційності та обґрунтованості цих витрат. 
У разі встановлення обставин того, що заявлений до стягнення розмір витрат не відповідає визначеним законом критеріям співмірності, суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Прокурором у запереченні на заяви відповідачів щодо стягнення судових витрат зазначено, що про те, що адвокат відповідача-1 Марченко Р.Г. брав участь у розгляді справи  у судах першої та апеляційної інстанцій, тому був обізнаний з матеріалами справи, мав сформовану позицію, як представника сторони, по суті заявлених вимог, яка не змінювалася, поданий відповідачем-1 відзив на касаційну скаргу прокурора за своїм змістом відповідає відзивам та запереченням, які подавалися до суду першої та апеляційної інстанцій, містить аналогічні аргументи та посилання на ті ж норми права, тому заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності.
Оцінивши надані відповідачем-1 докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу у суді касаційної інстанції при розгляді справи №  927/444/24, врахувавши заперечення прокурора, Верховний Суд вважає частково обґрунтованою вимогу Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи.
Враховуючи, що не всі послуги, що надані відповідачеві-1 адвокатом, підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони, виходячи із критерію складності справи, обсягу наданих адвокатських робіт, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру Верховний Суд вважає, що відшкодування відповідачеві-1 витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 3000,00 грн, відповідатиме критерію реальності, пропорційності, розумності та справедливості.
Керуючись статтями 126, 129, 234, 235, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради про відшкодування судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з Київської міської прокуратури (вул. Предславинська, 45/9, м.  Київ, 03150, ЄДРПОУ 02910019) на користь Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради (вул. Івана Мазепи, 19, м.Чернігів, 14017, ЄДРПОУ 05517729) 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи №  927/444/24.
3. Видачу відповідного наказу у справі №  927/444/24 доручити Господарському суду Чернігівської області.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                           О. Баранець

Судді                                                                                                     О. Кролевець

                                                                                                     В. Студенець