Справа № 461/545/25         Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В. В. 
Провадження № 33/811/364/25                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       08 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Авраменка Олексія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Лубоцького Богдана Ігоровича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

вищенаведеною постановою, ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.
Вилучений, згідно протоколу №0023/UA209000/2025 від 11.01.2025 року, товар повернуто  ОСОБА_1  або уповноваженій нею особі.
Стягнуто з  ОСОБА_1  витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил, у розмірі 3758,52 гривень.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605,60 гривень судового збору.
Відповідно до постанови, 11 січня 2025 року близько 10 години 30 хвилин гр. України ОСОБА_1 на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямувала з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через МАПП „Шегині” Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю – «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 376 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року, обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: 1) Сир твердий різаний з маркуванням "Gouda" т.м. «SWIATOWID» в індивідуальних упаковках по 500 г кожна, з зазначенням кінцевої дати споживання 05.03.2025, в кількості 600 упаковок загальною вагою 300 кг; 2) Масло т.м. "MLEKOWITA" в упаковках по 500 г кожна, з зазначенням кінцевої дати споживання 22.02.2025, в кількості 200 упаковок, загальною вагою 100 кг; 3) Масло т.м. "MLECZNA DOLINA" в упаковках по 200 г кожна, з зазначенням кінцевої дати споживання 23.02.2025, в кількості 400 упаковок, загальною вагою 80 кг; 4) Масло з маркуванням "Maslo Krolowane" т.м. "MLECZNA DOLINA" в упаковках по 500 г кожна, з зазначенням кінцевої дати споживання 19.06.2025, в кількості 174 упаковки, загальною вагою 87 кг; 5) Сметана т.м. "MLECZNA DOLINA" в упаковках по 400 г кожна, з зазначенням кінцевої дати споживання 20.01.2025, в кількості 240 упаковок, загальною вагою 96 кг. Даний товар переміщувався без ознак приховування в салоні та багажному відділенні автомобіля.
Товари, що не перевищували неоподатковувану норму для громадян були пропущені на митну територію України.
Не погоджуючись з даною постановою суду представник Львівської митниці Держмитслужби України Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову постанову, якою  ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. З ст. 471 МК України, накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., конфіскувати в дохід держави предмети вилучені протоколом про порушення митних правил. Стягнути з громадянки України ОСОБА_1 на користь митниці витрати, пов`язані із зберіганням на складі митниці вказаного товару 3758,52 грн.
Вважає, що висновок судді Галицького районного суду м. Львова є передчасним, а оскаржувана постанова – необ`єктивна, невмотивована і безпідставна, зважаючи на наступне.
Зауважує, що митним органом враховано, першочергово вартість предметів правопорушення 261 800 грн вагою 663 кг, з чого вбачається комерційна мета.
Вказує, що в даній справі є відсутність доказів приналежності товару саме особі ОСОБА_1 .
Стверджує, що винесена постанова не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки – сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене, оскільки судом не може бути враховано те чого немає – 04.03.2025 у судовому засіданні ОСОБА_1 була відсутня, а відтак судом не могло бути встановлено належної критичної оцінки винною своїх дій, їх осуд та бажання залагодити провину, що є необхідним для встановлення факту добровільного щирого каяття особи, що передбачається.
У судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала. Натомість, захисник адвокат Авраменко О.В. не заперечив проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .
За вказаних обставин, неявка особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши доводи представника Львівської митниці Держмитслужби України Зирянова О.Ю. на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, захисника адвоката Авраменка О.В., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів провадження вбачається, що вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та представником митниці в апеляційній скарзі не оспорюється.
Щодо незгоди апелянта із накладеним стягненням, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до санкції ч. 3 ст. 471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер вчиненого, особи порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, вину визнала, у вчиненому щиро розкаялася, а також приймається до уваги вартість товарів визначену митним органом.
При цьому судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що зважаючи на характеристику товарів, у разі застосування додаткового стягнення у виді конфіскації товарів, такі підлягають знищенню, адже у товару відсутні відповідні сертифікати, які засвідчують можливість його реалізації на території України, тобто незалежно від факту застосування чи незастосування стягнення у виді конфіскації товарів жодних негативних наслідків для держави не настане, а також те, що у разі застосування конфіскації держава понесе додаткові витрати пов`язані із процедурою знищення відповідних товарів, в той час як повернення товарів власнику звільнить державу від цих витрат та фактично  ОСОБА_1  добровільно бере на себе зобов`язання по вивезенню відповідних товарів за межі митної території держави, відтак повернення товару для вивезення за межі митної території України відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації застосованого стягнення до  ОСОБА_1 .
Застосоване до ОСОБА_1 стягнення лише у виді штрафу є достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника, відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав людини, закріпленого у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо того, що висновок судді Галицького районного суду м. Львова є передчасним, а оскаржувана постанова – необ`єктивна, невмотивована і безпідставна, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
За таких обставин, апеляційний суд визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Лубоцького Богдана Ігоровича – залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року щодо  ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук