КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 759/17710/22                                                                        Головуючий у суді І інстанції: Ключник А.С.
провадження №22-ц/824/7247/2025                                                       Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 травня 2025 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Приходька К.П., Желепи О.В.,
секретар судового засідання: Дуб С.І., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Позовну заяву обґрунтував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 09 лютого 2022 року він був власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
24 червня 2022 року на підставі договору купівлі-продажу квартири він продав вказану квартиру відповідачці ОСОБА_2 .. Яка у свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2022 року відчужила це майно відповідачці ОСОБА_3 ..
Зазначав, що вчинив правочин від 24 червня 2022 року не зі своєї волі, а у момент, коли не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.
Відсутність усвідомлення значення своїх дій він пояснював тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , з якою він постійно проживав у квартирі АДРЕСА_2 .
Після смерті матері він, перебуваючи в шоково-нервовому стані та залишаючись на одинці зі своїм горем, став спочатку періодично, а надалі систематично вживати наркотичні засоби.
Отже, під час укладення 24 червня 2022 року із відповідачкою ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належала позивачу на праві власності, він вчиняв правочин не зі своєї волі, оскільки не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.
З огляду на викладене та з урахуванням положень статей 203, 216,225, 321, 387, 388  Цивільного кодексу України позивач просив суд витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , та повернути цей об`єкт нерухомості у його власність.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким витребувати з чудового незаконного володіння, ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 та передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що після раптової та трагічної смерті матері, перебуваючи в шоково-нервовому стані та залишившись наодинці зі своїм горем, позивач став нервовим та конфліктним, відтак почав приймати для заспокоєння наркотичні засоби.
Вважає, що мав тимчасові психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання наркотичних засобів, а тому на день та час укладення договору купівлі-продажу квартири від 24 червня 2022 року, хоч і був дієздатною особою, але перебував у такому тимчасовому стані, при якому внаслідок порушення фізіологічних процесів в організмі та хворобливих явищ (приймав наркотичні та інші препарати для підтримуючи терапії) не розумів значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.
Вказував, що у зв`язку зі своїм станом здоров`я, не пам`ятав факту укладання договору купівлі-продажу квартири.
Посилався на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги перебування позивача, в період вчинення правочину, на шестимісячних курсах реабілітації, які передбачали прийом медичних препаратів, під впливом яких візуально не можливо було встановити дійсний стан здоров`я.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що надані суду докази та об`єктивні обставини можуть бути перевіреними та встановленими після призначення судово-психіатричної експертизи, що передбачено ст. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Водночас судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи.
01.06.2023 ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що матеріалами справи достеменно підтверджується, що позивач тривалий час цілеспрямовано вчиняв дії, спрямовані на укладення договору купівлі-продажу квартири, й таким чином, позивач 24.06.2022 усвідомлював свої дії, та повною мірою реалізував свої права відповідно до своїх інтересів. Просила залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції змін.
Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 08 січня 2025 року постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Вказана постанова суду касаційної інстанції обгрунтана тим, що ОСОБА_1 заявив позовну вимогу про витребування спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , із чужого незаконного володіння кінцевого набувача ОСОБА_3 , оскільки вважав, що це майно вибуло з його власності незаконно.
Така позовна вимога у розумінні приписів статей 387 і 388 ЦК України є необхідним та ефективним способом захисту порушених прав особи, яка вважає себе власником спірного майна, що приводить до їх поновлення.
При цьому норми частини першої статті 216 ЦК України у сукупності із частиною третьою статті 215, частиною першою статті 225 ЦК України не можуть застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.
Однак апеляційний суд на вказане уваги не звернув, належним чином не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування статей 387 і 388 ЦК України у подібних правовідносинах, не дослідив належним чином доводи апеляційної скарги по суті спору, та дійшов помилкового висновку про те, що для пред`явлення позову про витребування від останнього набувача ( ОСОБА_3 ) спірного майна без розгляду судом позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24 червня 2022 року з підстав, передбачених частиною третьою статті 215 ЦК України та частиною першою статті 225 ЦК України, не може вважатись належним способом захисту.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач не довів, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 24 червня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою О.О. за реєстровим № 692, він не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними у зв`язку з наркотичною залежністю і спірне майно вибуло з його володіння поза його волею.
Також суд першої інстанції врахував, що перед вчиненням вказаного правочину, за вимогою відповідача ОСОБА_2 та в її присутності, він пройшов огляд в Комунальному некомерційному підприємстві «Київський міський психоневрологічний диспансер №1» виконавчого органу Київської міської ради, за результатом якого отримав медичну довідку (форма первинної облікової документації № 122-2/о) серії ААН № 566053 про те, що він на обліку не перебуває, ознак його психіатричних захворювань не виявлено, тож він був дієздатним.
Водночас суд першої інстанції відхилив посилання позивача на довідку Підприємства об`єднання громадян «Медичний діагностично-реабілітаційний центр «ВІДРОДЖЕННЯ-ХХІ» від 17 жовтня 2022 року як доказ його перебування з 25 листопада 2021 року до теперішнього часу на підтримуючій терапії в зв`язку з наявністю діагнозу - психічні та поведінкові розлади за наслідком вживання опіоїдів на етапі замісної підтримуючої терапії, оскільки дійшов висновку про те, що така довідка не встановлює нездатність позивача керувати своїми діями і розуміти їх значення, а отже є неналежним доказом.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 24 червня 2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою О. О. за реєстровим № 692, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 57-58 том 1).
Відповідно до копії розписки, яка міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 отримав кошти в повному обсязі 690 500 грн (шістсот дев`яносто тисяч п`ятсот гривень) (а.с. 59 том 1).
Перед укладанням вказаного договору позивачем, за вимогою ОСОБА_2 та в її присутності, пройдено огляд в Комунальному некомерційному підприємстві «Київський міський психоневрологічний диспансер № 1» виконавчого органу Київської міської ради, за результатом якого видано медичну довідку (форма первинної облікової документації № 122-2/о) серії ААН № 566053 (26793), відповідно до якої ОСОБА_1 на обліку не перебуває, ознаки психіатричних захворювань не виявлені.
Надалі, згідно з договором купівлі-продажу квартири від 05 жовтня 2022 року, ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до довідки Підприємства об`єднання громадян «Медичний діагностично-реабілітаційний центр «ВІДРОДЖЕННЯ-ХХІ» від 17 жовтня 2022  року   ОСОБА_1 систематично знаходиться на підтримуючій терапії агоністамиопіатів (метадон, бупренорфін) у зв`язку з наявністю діагнозу - психічні та поведінкові розлади в наслідок вживання опіоідів на етапі замісної підтримуючої терапії F 11.22 (а.с. 14 том 1).
Згідно з довідкою Громадської організації «РЦ «Реформація» від 27 грудня 2022  року вих. № 115/12, ОСОБА_1 з 12 грудня 2022 року проходив курс психо-емоційної корекції після наслідків наркозалежності. Рекомендований реабілітаційний процес - шість місяців (а.с. 38 том 1).
Згідно копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів № 26793 від 24.06.2022 серія ААН              № 566053 (форма 122-2/о), ОСОБА_1 на обліку не перебуває, ознаки психіатричних захворювань не виявлені (а.с. 56 том 1).
Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував на те, що належна йому квартира АДРЕСА_2 , вибула з його володіння поза його волею і, відповідно, має бути витребувана з незаконного володіння набувача ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що на момент вчинення правочину позивач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у зв`язку з його наркотичною залежністю.
Під час повторного перегляду справи в суді апеляційної інстанції, ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психіатричної експертизи. Призначено у справі судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:
- Чи страждав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, психічне захворювання тощо під час укладення ним Договору купівлі-продажу квартири від 24 червня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В.?
- Чи усвідомлював ОСОБА_1 значення своїх дій та (або) чи міг керувати ними під час укладення ним Договору купівлі-продажу квартири від 24 червня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В.?
Витребувано з Підприємства об`єднання громадян «Медичний діагностично-реабілітаційний центр «Відродження-ХХІ» (м. Київ, вул. Н.Ужвій, 1) - медичну картку/інформацію про надання медичних послуг стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Витребувано від суб`єкта господарської діяльності, фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) - медичну картку/інформацію про надання медичних послуг стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Витребувано з ГО «РЦ Реформація» (м. Чернівці, вул. Кобзарська, 58) інформацію щодо проходження курсу психо-емоційної корекції після наслідків наркозалежності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проведення експертизи доручено експертам Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (ДУ «ІСП МОЗ України), код ЄДРПОУ: 04803492, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103. Провадження у справі запените на час проведення експертизи зупинено (а.с. 104-108 том 2).
26 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов лист від Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», в якому повідомлено, що для проведення судово-психіатричної експертизи у даній справі необхідно перерахувати кошти у розмірі 115 366 грн (а.с. 120-122 том 2).
07 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Желіховської Р.М., до якої була долучена копія листа Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» із зазначенням думки позивача Пільтенка О.В. щодо оплати за проведення експертизи. На копії листа ОСОБА_1 власноручно зазначено: «ознайомився з листом, але коштів не маю» (а.с. 123-125 том 1).
06 травня 2025 року до Київського апеляційного суду повернулись матеріали цивільної справи від Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», без виконання експертизи (а.с. 132 том 2).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року поновлено апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с. 133-134 том 2).
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Суд апеляційної інстанції вважає, що питання розуміння значення своїх дій та можливості ними керувати позивачем на момент укладання угоди купівлі-продажу спірної квартири, потребувало спеціальних знань, для цього була призначена судово-психіатрична експертиза, позивач ухилився від участі в проведені експертизи, шляхом її несплати, отже суд вважає можливим на підставі ст. 109 ЦПК України встановити факт того, що позивач на момент укладання договору купівлі-продажу квартири розумів значення своїх дій та міг ними керувати.
Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпну сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 641/9904/16-ц (провадження № 61-22378св19).
Також у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 752/2115/20 Верховний Суд вказав, що власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, врахував наявні в матеріалах справи докази, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо витребування майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_4 був здатен розуміти значення своїх дій і міг керувати ними, не доведено відсутність волевиявлення на їх вчинення.
Доводи апеляційної скарги про те, що починаючи з листопада 2021 року до грудня 2022 року позивач постійно перебував на обліку та підтримуючій терапії в ПОГ «МДРЦ «Відродженні-ХХІ», а з грудня 2022 року проходив курс реабілітації після наслідків наркозалежності в ГО «РЦ Реформація», суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з наданих позивачем доказів не можливо встановити ті обставини, що позивач в момент вчинення правочину мав абсолютну неспроможність розуміння значення своїх дій щодо укладення договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2022 року. А сам собі факт наркозалежності та проходження реабілітації не свідчить, що саме в день укладення правочину не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, або він є недієздатною особою.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують тривале зловживання позивачем наркотичних засобів, в результаті чого він не усвідомлював значення своїх діє є необґрунтованими, оскільки суттєве значення у даному випадку має перебування особи у такому стані саме на момент вчинення правочину, що у даному випадку є недоведеним.
Фактично доводи апеляційної скарги в цій частині є тотожними вимогам позову та зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, вона є достатньо аргументованою, а тому апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача були порушені відповідачем.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ст.ст. 317, 319, 387 ЦК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «26» травня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       К.П. Приходько

                                                                                                 О.В. Желепа