КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 370/2398/24                                                                              Головуючий у суді І інстанції: Білоцька Л.В.
провадження №22-ц/824/8737/2025                                                       Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 травня 2025 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Прилуцької Ніни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову позивач вказав, що 15.04.2021 року відповідач уклала вищевказаний кредитний договір № 700896252 з первісним кредитором Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
ОСОБА_1  добровільно, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти, пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини, та уклала кредитний договір.
Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у сумі 22 000,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 на визначений строк зі сплатою процентів від суми кредиту, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту.
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року. Строк дії цього договору закінчувався 28.11.2019 року.
28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 18.09.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року.
31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 18.09.2018 року було викладено у новій редакції. Відповідно до п. 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції від 31.12.2020 року), строк дії цього договору закінчується 31.12.2021 року.
31.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 18.09.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року, строк дії закінчується 04.08.2021 року.
03.08.2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, продовжено строк дії договору до 31.12.2022 року включно.
05.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №05/07/24, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року у загальній сумі 69 652 грн з яких 22 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 47 652 грн - сума заборгованості за відсотками.
Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за його користування у не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором № 700896252 від 15.04.2021 року у розмірі 69 652 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 70089252 від 15.04.2021 року у розмірі 69 652,00 грн, з яких 22 000,00 грн тіло кредиту та 47 652,00 грн нараховані відсотки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2 422,40 грн судових витрат зі сплати судового збору та 6 000,00 грн витрат на правову допомогу, а всього 8 422,40 грн.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Прилуцька Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просила стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивачем для доведення факту укладання між ним там відповідачем договору в електронній формі мали б бути надані докази підписання такого документу сторонами за допомогою електронного підпису, який відповідав би вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», договірним умовам, а також письмова згода сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів або ж докази того, що вказаний при ідентифікації номер телефону належить позичальнику. Проте, надані позивачем копії паперових документів у справі, на переконання представника апелянта є сумнівними, не можуть бути визнані належними доказами. Інших доказів позивачем не надано, а отже не доведено факту укладання між сторонами кредитного договору
Зазначала, що встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що надана позивачем копія кредитного договору та пасторту споживчого кредиту не містять електронного підпису одноразовим ідентифікатором вчиненого відповідачем, або ж аналога власноручного підпису, тобто є сумнівними. Тому зазначені документи не можуть бути визнані належними доказами для підтвердження факту укладеного кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Однак суд першої інстанції не звернув на це увагу, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо укладення та підписання кредитного договору № 700896252 від 15 квітня 2021 року та паспорту споживчого кредиту від 15 квітня 2021 року.
Вважає, що суд першої інстанції помилково визнав встановленим факт про те, що на виконання умов договору № 700896252 від 15 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн на банківську карту ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжною інструкцією та довідкою AT КБ «ПриватБанк».
Оскільки, у такій платіжній інструкції та банківській довідці відсутні відомості про дійсні рахунки, які належать відповідачу. Зокрема, відповідачка ніколи не використовувала банківську картку за № НОМЕР_6 вказаним банком.
Згідно з довідкою AT КБ «ПриватБанк» від 18 лютого 2025 року про відкриті рахунки відповідача номер банківської картонки № НОМЕР_1 не відповідає номерам відкритих рахунків на прізвище ОСОБА_1 .
Також, наголошувала на тому, що з виписки з банківського рахунку AT КБ «ПриватБанк» від 18 лютого 2025 року вбачається, що позивач не отримувала на свій рахунок грошових коштів у квітні місяці 2021 року у сумі 22000 грн.
У виписці про рух коштів відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміну, зняття грошових коштів клієнтом, погашення ним заборгованості, поповнення свого рахунку, перекази коштів третім особам та зарахування кошів на його картки від третіх осіб. З вказаної виписки можна достеменно встановити, що на рахунок не надходили кошти від третіх осіб у сумі 22 000 грн.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що доказів того, що відповідачем було погашено наяву у неї заборгованість матеріали справи не містять та до суду не подано, а тому вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 000 грн є обґрунтованими.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 47 652 грн, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що строк кредитного договору сторонами був визначений 7 днів, тобто до 22.04.2021 року. Водночас, відповідно до п. 1.7.1 та п. 1.7.2 кредитного договору сторони погодили автоматичне продовження строку дії договору на 1 день, у разі наявності у відповідача не погашеної заборгованості, але не більше ніж на 90 днів. З огляду на це, оскільки відповідачем взагалі не здійснювалося погашення заборгованості, то укладений між сторонами договір був автоматично продовжений на 90 днів, тобто до 21.07.2021 року. Суд першої інстанції врахував, що нарахування відсотків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» здійснювалося до 20.07.2021 року, тобто у межах строку дії договору. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги про стягнення відсотків є обґрунтованими.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в частині понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн суд першої інстанції вважав обґрунтованим та співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом на здійснення представництва клієнта.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. 
Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Встановлено, що 15.04.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №700896252 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 12-14). Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора НОМЕР_7 (а.с. 14). Також, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 11).
Відповідно до п. 1.1 предметом вказаного договору є зобов`язання кредитодавця надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
Відповідно до п.1.2. кредит надається строком на 7 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період).
Відповідно до п. 1.7. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:
1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 1.8 Договору проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Кредиту та до дня фактичного повернення суми Кредиту Позичальником.
Відповідно до п. 1.9. Договору попередній розрахунок сукупної вартості Кредиту за Дисконтною процентною ставкою та Термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2. цього Договору, наведено в Паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємним додатком до цього Договору, та у Графіку розрахунків наведеному в Додатку №1 до цього Договору. Сторони погодили що Кредитодавець, по аналогії з порядком, визначеним в абз.2 п.1 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі продовження строку надання Кредиту, надає Позичальнику та регулярно оновлює Графік розрахунків на період продовження строку надання Кредиту, з відповідним коригуванням Терміну платежу, шляхом відображення такої інформації в Особистому кабінеті Позичальника.
Відповідно до п. 1.10. Договору продовження строку Дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання Кредиту, застосування Базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення Дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Договору, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору.
Відповідно до п.4.2. Договору строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.2 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
Відповідно до п. 4.3. Договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 1.7.2 Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, 29.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн на банківську карту ОСОБА_1 НОМЕР_8, що підтверджується платіжною інструкцією та довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 23-24, 80).
Відповідно до розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року, за період з 15.04.2021 року по 24.05.2021 року, станом на 25.05.2021 року, 22000 грн заборгованість за тілом кредиту; 19316 грн заборгованість за відсотками (а.с. 33).
28.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року строк дії цього Договору закінчувався 28 листопада 2019 року (а.с. 60-63).
28.11.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с. 25).
31.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року (а.с.36-39). В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.
31.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року (а.с. 26).
Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Пунктом 1.2. визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.
В той же час, відповідно до п.1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.
Відповідно до пункту 4.1. Договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №135 від 25.05.2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року на загальну суму 41 316 грн (а.с. 42-43).
Відповідно до розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року, за період з 25.05.2021 року по 31.07.2023 року, станом на 31.07.2023 року, наявна заборгованість у розмірі 22 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 47 652 грн заборгованість за відсотками (а.с. 46).
05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року.
В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно (а.с. 41, 49).
Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1.).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року на загальну суму 69 652 грн (а.с. 44-45).
05.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 05/07/24 відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року (а.с. 66-69).
За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників та Витягу з реєстру боржників від 05.07.2024 року за договором факторингу №05/07/24 від 05.07.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року на загальну суму 69 652 грн (81, 47-48).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №335310472 від 29.10.2021 року за період з 06.03.2024 року - 14.05.2024 року, здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», загальна сума заборгованості, станом на 16.07.2024 року, за кредитним договором №700896252 від 15.04.2021 року становить 69652 грн, яка складається з наступного: 22 000 грн - заборгованість по кредиту; 47 652 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом (а.с. 22).
З урахуванням викладеного, встановивши, що в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення позичальником умов кредитного договору, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитом і відсотками за користування кредитними коштами.
Доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем копія кредитного договору та паспорту споживчого кредиту не містять електронного підпису одноразовим ідентифікатором вчиненого відповідачем, або ж аналога власноручного підпису, тому є сумнівними доказами, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи.
Так, відповідно до п. 4.4. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
З матеріалів справи вбачається, що договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора НОМЕР_7 (а.с. 14 зв.).
Між тим, відповідач електронний кредитний договір не оспорювала, договір в судовому порядку недійсним не визнавався, відтак, такий (відповідно до статті 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково визнав встановленим факт про те, що на виконання умов договору № 700896252 від 15 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн на банківську карту ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжною інструкцією та довідкою AT КБ «ПриватБанк», оскільки, у такій платіжній інструкції та банківській довідці відсутні відомості про дійсні рахунки, які належать відповідачу. Зокрема, відповідачка ніколи не використовувала банківську картку за № НОМЕР_6 вказаним банком. Суд апеляційної інстанції відхиляє, зазначені доводи апеляційної скарги, оскільки відповідно до підписаної відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора заявки на отримання грошових коштів в кредит від 15.04.2021 року ОСОБА_1 погодила, що зарахування кредитних коштів відбудеться на картку № НОМЕР_1 (а.с. 15).
Позивачем на підтвердження виконання умов договору надано суду докази про те, що 29.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн на банківську карту ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , що підтверджується платіжною інструкцією та довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 23-24, 80).
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги додану представником апелянта до апеляційної скарги виписку з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 18 лютого 2025 року (а.с. 124), як доказ того, що відповідачка не отримувала на свій рахунок грошових коштів у квітні 2021 року у сумі 22000 грн, оскільки з наданої виписки вбачається рух коштів у квітні 2021 року по банківській картці № НОМЕР_5 , що є відмінною між погодженими сторонами (позичальником та позикодавцем) банківською карткою для зарахування кредитних коштів, оскільки як вже встановлено, сторони погодили зарахування кредитних коштів у розмірі 22000 грн відбудеться на картку № НОМЕР_1 .
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції  правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Прилуцької Ніни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «15» травня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       С.Г. Музичко

                                                                                                 Є.В. Болотов