КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 357/8076/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3005/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
12 березня 2025 року                                                                                               м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                         при секретарі      Яхно П.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Бебешка М.М.,-
   встановив:
 
У червні 2024 року ТОВ  «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду із названим позовом.
ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 797196012 від 18 грудня 2021 року в розмірі 23 247 грн 50 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 січня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кошти у розмірі 8 000 грн 00 коп.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором.
04 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу, за яким позивачнабув право вимоги до відповідача за кредитним договором.
ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 22 480 грн 00 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнутоз ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»: заборгованість за кредитним договором № 316500812 від 11січня 2020 року у розмірі                                8 024 грн 00 коп.; сплачений судовий збір у розмірі 864 грн 65 коп.; витрати на професійну правничу допомогу урозмірі 1 784 грн 50 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» просить заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 14 480 грн 00 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що строк кредитування за кредитним договором становить 30 днів, доказів, що строк було продовжено позивачем не надано. Відтак, нарахування відсотків за період поза межамистроку кредитування є незаконним.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 11 січня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримала кошти у розмірі 8 000 грн 00 коп.
Згідно положенняп. 1.3. кредитного договору, строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. 
За п. 1.4. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0, 01 %від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строк кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору.
Відповідно до п. 1.4. договору, позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3, 66 % річних.
ОСОБА_1 підписав заявку на отримання грошових коштів в кредит на суму 8 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою № 04/2024 про успішний переказ через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанку.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
04 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу, за яким позивачнабув право вимоги до відповідача за кредитним договором.
Обгрунтовуючи позов, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 22 480 грн 00 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку. Враховуючи укладенідоговорифакторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
На підтвердження позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» надало копію: договору № 316500812 від 11 січня 2020 року; графіку розрахунків; заявки на отримання грошових коштів; правила надання грошових коштів у позику; виписки з особового рахунку за кредитним договором; розрахунку заборгованості; договорів факторинги; реєстру вимоги; форми акту повернення права вимоги; додаткових угод; реєстру боржників.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у  письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за  допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у  випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1                       ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв                                   інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиціїукласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)                  (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» надало належні та допустимі докази укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
ОСОБА_1 підписав заявку на отримання грошових коштів в кредит на суму 8 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою № 04/2024 про успішний переказ через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанку.
Відповідач не заперечував та не спростовував факт укладення ним вказаного кредитного договору і отримання коштів у розмірі 8 000 грн 00 коп.
До матеріалів справи долучено копію кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 316500812 від 11 січня 2020 року.
Згідно п. 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів.
За п. 1.4. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0, 01 %від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строк кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору.
Враховуючи вказані положення кредитного договору, відсотки за користування кредитними коштами мають бути нараховані на визначений строк кредитування - 30 днів.
Нарахування відсотків на період поза межами строку кредитування є незаконним.
Відтак, із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн 00 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 24 грн 00 коп. ((8 000 грн 00 коп. х 0, 01 %) х 30 днів).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1  на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованості у розмірі                                 8 024 грн 00 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має законні підстави для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 14 480 грн 00 коп., колегія суддів відхиляє, оскільки вони нараховані поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження продовження такого строку.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права. 
В іншій частині позовних вимог заочне рішення суду від 02 вересня                 2024 року першої інстанції не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 02 вересня 2024 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-   
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» залишити без задоволення.
Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст складено 24 березня 2025 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 

Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

        

                                                                                                                           Л.П. Сушко