ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
                        ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2025 року          м. Чернівці 

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10.04.2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 184 ч.1 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В : 

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10.04.2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, 13.01.2025 року о 13.09 год., ОСОБА_2 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, в частині виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося в тому, що останній 13.01.2025 року о 13.09 год. по вул. Коцюбинського, 2 в м. Чернівці, проявляв зневагу, насміхався з побиття малолітнього ОСОБА_1 .
На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати її та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. 
На думку апелянта, висновок суду про відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, є хибним.
З деталізованого відео з камер зовнішнього спостереження, який
ЄУНСС 727/3163/25 НП 33/822/195/25 головуючий у 1 інстанції Терещенко О.Є.
міститься в матеріалах справи, 13.01.2025 на уроці фізкультури ОСОБА_4 кинув в голову потерпілого ОСОБА_5 снігову брилу, після чого знову кинув сніжку у голову. Це призвело до того, що наслідуючи поведінку ОСОБА_6 інші учні – ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зумисно почали закидувати ОСОБА_10 сніжками. Також закидали його трьома великими сніжками (брилами), а ОСОБА_8 кинув у лице ще більшу сніжку «валун» та попав в обличчя та за шиворот. 
Зі слів потерпілого ОСОБА_5 хлопці намагалися попасти в обличчя, але попадали в спину, потилицю, кидали з близька і здалеку, що було зумисно, оскільки в інших з такою інтенсивністю не кидали.
Зазначав, що ОСОБА_11 вказував на систематичне цькування його з боку ОСОБА_6 , з першого класу між ним та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 виникло суперництво. У ОСОБА_14 ОСОБА_15 була краща успішність на уроках та в спорті. У середній школі поведінка ОСОБА_6 та ОСОБА_16 змінилась на гірше, що було пов`язано зі зміною класного керівника. Оскільки ОСОБА_11 ігнорував їх, вони почали цькувати та знущатись з нього, налаштовували інших дітей проти нього, співали в присутності інших дітей принизливу пісеньку, штовхали, робили підніжки. У 6 класі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 придумали «Контракт ізгоя» і ті, хто підписав його, повинні були ігнорувати дитину. Щоб не стати об`єктом цькування, ОСОБА_15 не хотів повертатись на навчання в ліцей. 
Бійку, яка сталася 13.01.2025 року ОСОБА_4 з іншими хлопцями знімали на телефон, кричали: « ОСОБА_17 , убий його» та сміялися з ОСОБА_15 до тих пір, поки перехожа бабуся не припинила її. 
Апелянт також вказував про інші конфліктні ситуації між ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та іншими учнями класу, які в своїх пояснення підтверджували і деякі вчителі та такі, що тривають певний час.
Вказані факти були доведені до відома адміністрації школи, начальнику служби у справах дітей, начальника управління освіти.
Вважає, що є підстави стверджувати, що батьки ОСОБА_6 не виконують свої батьківські обов`язки, передбачені ст. 150 СК України в частині виховання їх сина, не дбають про його моральний та духовний розвиток, що призвело до того, що їх малолітній син систематично порушує дисципліну у ліцеї, а також порушує права та свободи його малолітнього сина ОСОБА_19 . 
Заслухавши ОСОБА_1 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, ОСОБА_2 та її представника адвоката Черкеза М., перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
       За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно із  ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вважаю, що судом першої інстанції при прийнятті рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.184 ч.1 КУпАП ці вимоги закону були дотримані належним чином.
Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, дані про особу правопорушника, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.
Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №652965 від 19.02.2025 вбачається, що ОСОБА_2 ставиться у провину, що 13.01.2025 року близько 13.09 год. вона ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених п. 1 ст. 150 СК України, в частині виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося в тому, що останній 13.01.2025 року о 13.09 год. по АДРЕСА_2 , проявляв зневагу, насміхався з побиття малолітнього ОСОБА_1 .
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. 
Об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх заміняють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. 
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що дії малолітнього ОСОБА_6 були протиправними та містять склад будь-якого правопорушення. 
Також в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не зазначено, які аморальні вчинки вчинив малолітній ОСОБА_4 , що б свідчило про те, що його дії стали наслідком ухилення його мами – ОСОБА_2 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.
З відеозапису бійки, яка мала місце 13.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_4 ніякої участі в ній не приймав, образ не висловлював. Той факт, що ОСОБА_4 був присутнім під час бійки однокласників, не приймав заходів щодо її припинення та посміхався, не свідчить про те, що його поведінка має ознаки адміністративного правопорушення та є такою, вчинення якої тягне за собою юридичну відповідальність батьків за неналежне виховання дитини. 
Враховуючи наведене, підстав стверджувати, що в діях ОСОБА_2 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП немає, оскільки в діях її малолітнього сина немає ознак адміністративного правопорушення і такого аморального вчинку, за вчинення якого настає юридична відповідальність батьків за ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. 
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, не доведено, а тому суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в її діях складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу.
Прийняте судом рішення є законним та вмотивованим, а тому підстав для його скасування немає.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,- 

                                       П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.184 КУпАП залишити без змін.
       Постанова оскарженню не підлягає.

       Суддя                                  В.Ф.Кифлюк
       Копія. Згідно з оригіналом: суддя