ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26870/24
Провадження № 22-ц/820/1007/25

Хмельницький апеляційний суд
 
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року, суддя Заворотна О.Л., у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 170801,33 грн. та судових витрат.
В обґрунтування позову вказало, що 28.06.2023 року між сторонами було підписано заяву-договір №202677738_Restruct про надання кредиту, згідно з якою позичальник просив надати кредит в сумі 121393,73 грн. строком на 60 місяців з процентами за користування кредитом 0,001% річних та комісією за обслуговування кредиту 2,9% щомісячно.
Відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно з графіком, який є невід`ємною частиною заяви-договору. 
Кредитні кошти було надано відповідачу у спосіб, зазначений в договорі, однак останній своїх зобов`язань за договором не виконав, кредитні кошти у встановлений строк не повернув, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 170801,33 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 121393,73 грн., заборгованості по процентам у розмірі 1,29 грн., заборгованість по комісії в розмірі 49406,31 грн., яку АТ «Таскомбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 разом із судовими витратами.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за договором №202677738_Restruct від 28.06.2023 року в розмірі 121395,02 грн. та судовий збір в сумі 2152,12 грн.
У мотивувальній частині рішення суд зауважив, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому умова договору про сплату комісії є нікчемною згідно з вимогами частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. 
На обґрунтування скарги зазначило, що укладений між сторонами договір містить умови про сплату комісії. Відповідач своїм підписом у договорі кредиту підтвердив свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними. Банком надаються супутні послуги, за які стягується комісійна винагорода за управління та обслуговування кредиту, зокрема за зверненням позичальника коригування кредитних зобов`язань, інформування позичальника про найменування та місцезнаходження бюро кредитних історій, надання консультаційних послуг з усіх питань, що стосуються надання та обслуговування кредиту, тому у суду були відсутні підстави для визнання умов договору про сплату комісії нікчемними. 
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином. 
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 28.06.2023 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір №202677738_Restruct про надання кредиту, згідно з умовами якого позичальник просив надати кредит в сумі 121393,73 грн., строком на 60 місяців, з процентами за користування кредитом 0,001% річних та комісією за обслуговування кредиту 2,9% щомісячно.
У п. 2.2. Договору зазначено, що ОСОБА_1 підтвердив, що на момент укладення заяви-договору попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами та правилами надання споживчого кредиту, в тому числі вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними втратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає законодавство України, в тому числі інформацією, надання якої передбачено нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згодний.
Відповідно до п. 2.5 Договору відповідач погодився з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно у строки відповідно до графіку платежів, що містяться в додатку до цієї заяви-договору, що є її невід`ємною частиною.
Як вбачається зі змісту виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , останній не дотримувався графіку платежів, внаслідок чого у нього перед АТ «Таскомбанк» утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №202677738_Restruct від 28.06.2023 склала 170801,33 грн., до якої входить заборгованість по тілу кредиту в сумі 121393,73 грн., заборгованості по процентах в сумі 1,29 грн., заборгованість по комісії в сумі 49406,31 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Таким чином, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.
Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно здійснювати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Пунктом 1.4 умов заяви-договору №20677738_RESTRUCT про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» від 28.06.2023 року передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,9% на місяць від основної суми кредиту, що згідно з графіком платежів становить 3520,42 грн. щомісячно, при цьому в договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), не передбачено права позичальника на отримання відповідних послуг і в тексті заяви-договору №20677738_RESTRUCT.
Встановивши, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що положення п. 1.4 заяви-договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що положення про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту було передбачено кредитним договором, який підписано сторонами, є необґрунтованим. Позивачем на підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією, в суд не було надано доказів щодо звернення позичальника до банку частіше одного разу на місяць, а заявлені позивачем банківські послуги було надано відповідачу. 
Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 травня 2025 року.

Судді:                                                        Р.С. Гринчук 

                                                                       А.М. Костенко

                                                                       Т.В. Спірідонова