ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/871/25 Справа № 205/11477/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дорошенко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 березня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності                         ОСОБА_1 
захисника                                        Пасічника Т.В.

апеляційну скаргу захисника Пасічника Т.В. на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

            Згідно із оскаржуваною постановою, 28.05.2024 року о 20:10 год. у м. Дніпрі по вул. Метробудівська, буд. 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря від 17.06.2024 року № 2155. Своїми діями у цій частині ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримував копію постанови, про її зміст захиснику стало відомо після ознайомлення з матеріалами справи 13.02.2025 року. 
В обґрунтування своїх вимог вказує, що матеріали справи не містять даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції. Натомість ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом заперечує. 
Також долученим відеозаписом не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, факту керування та зупинки транспортного засобу. З відеозапису вбачається, що транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , був припаркований та стояв без руху, у зв`язку із чим у працівників поліції були відсутні підстави вимагати від останнього пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. 
Зазначає, що долучений відеозапис не містить відомостей про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а лише послідовність процесуальних дій щодо складення протоколу. Також вказує, що поліцейським було зазначено як причину зупинки порушення вимог п. 2.9д ПДР (водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), що є забороною вчинення певних дій під час руху транспортного засобу, а не підставою для його зупинки.
У зв`язку з наведеним вказує, що складені документи у відношенні ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення. 
Також зазначає, що протокол огляду транспортного засобу не складався, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Вказує, що транспортний засіб було затримано 28.05.2024 року, висновок про результати огляду на стан наркотичного сп`яніння датований 17.06.2024 року, виклик ОСОБА_1 здійснювався 06.08.20245 року на 12.08.2024 року (дата складання протоколу), втім не був йому вручений, у зв`язку з чим працівниками поліції порушено строки складання та порядок вручення протоколу. 
Захисник зазначає, що згідно із відеозаписом під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Поліцейські не вбачали ознак наркотичного сп`яніння при перевірці на місці. Вказує, що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння та підстави для такого висновку йому невідомі, та його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Рапорт, складений поліцейським Педурицем Ф.М., не може свідчити про об`єктивність з`ясування обставин справи, оскільки останній є зацікавленою особою. 
Зазначає, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги відповідної Інструкції, а судом першої інстанції не було звернуто на це уваги, наслідком чого є прийняття незаконного рішення. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Вирішуючи питання про строк апеляційного оскарження, вважаю за необхідне його поновити з огляду на те, що дійсно оскаржуване рішення було винесено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 не отримував копію постанови та про її зміст захиснику стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи 13.02.2025 року, матеріалами провадження не спростовуються.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті постанови, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №125311, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно із яким 28.05.2024 року близько 20:10 год. у м. Дніпро по вул. Метробудівська, буд. 5 було зупинено транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено, що останній має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя та запропоновано пройти медичний огляд у встановленому порядку, на що водій погодився (а.с.5); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2155 від 17.06.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 28.05.2024 року о 20:55 год. перебував у стані наркотичного сп`яніння (амфетаміни) (а.с. 3). 
       Крім того, відеозаписом з нагрудних боді-камер зафіксовані події, які стались 28.05.2024 року близько 20:10 год. у м. Дніпро по вул. Метробудівська, буд. 5, а саме те, що водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з.  НОМЕР_1 , був зупинений поліцейськими та під час перевірки документів було виявлено, що у  ОСОБА_1  наявні ознаки наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя) та останній погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.  Враховуючи викладене, доводи апелянта в частині того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не перебував у стані наркотичного сп`яніння є безпідставними.
       Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, з якого вбачається, що співробітники поліції під час огляду ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення діяли відповідно до вимог чинного законодавства та процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння й оформлення результатів такого огляду.
       Апеляційний суд зауважує, що факт керування транспортним засобом може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП. Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував, що він керував автомобілем, а також пройшов огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Зокрема з відеозапису вбачається, що на початку спілкування працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що причиною зупинки транспортного засобу під його керуванням є користування мобільним телефоном під час руху, на що останній заперечень не висловлює та надає посвідчення водія й реєстраційний документ транспортного засобу.
       Висунуту стороною захисту у межах апеляційного розгляду версію про те, що автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований та стояв без руху у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 працював поблизу, та останній лише сів до салону автомобіля, при цьому нікуди не їхав і не збирався, суд апеляційної інстанції вважає непереконливою. Так, згідно із відеозаписом вказаний автомобіль стояв на узбіччі дороги у місці, не пристосованому для тривалої стоянки, що узгоджується із висновками суду про те, що він припинив рух там, де був зупинений працівниками поліції у зв`язку із порушенням водієм вимог ПДР. 
       Крім того, згідно зі протоколом про адміністративне правопорушення вказаний автомобіль був зупинений по вул. Метробудівській, 5 у м. Дніпро. Відсутні розумні підстави припускати, що водій ОСОБА_1 дійсно залишив вказаний автомобіль у цьому місці, приїхавши на роботу, як на це вказує сторона захисту, і потім повернувся до нього, але не починав рух, оскільки згідно із поясненнями ОСОБА_1 місце його роботи було розташоване на значній відстані від місця події.
       Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони не спростовують вищенаведених обставин, які стали належною і достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в цілому мають формальний характер.
       У даному провадженні суд першої інстанції ґрунтовно врахував відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті співробітника поліції Педурець Ф.М. зважаючи на те, що вони узгоджуються із відомостями, отриманими з інших досліджених доказів, що мають об`єктивний характер, зокрема із відеозапису події.
       Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції за результатами судового розгляду приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження – поновити.
Апеляційну скаргу захисника Пасічника Т.В. - залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1   за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                          А.А. Мазниця