ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/247/25 Справа № 709/1387/24 Категорія: : ст.173, 185 КУпАП	Головуючий у І інстанції Кваша І. М.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	 	

       
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м.Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника Охріменко Н.І., розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.03.2025 року, якою - 
          в задоволенні клопотання адвоката Охріменко Н.І. поданого в інтересах ОСОБА_1 про заміну адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на штраф – відмовлено.

в с т а н о в и в :

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк десять діб.
         26 лютого 2025 року на адресу суду надійшло клопотання захисника Охріменко Н.І. в інтересах ОСОБА_1 , в якій адвокат просила про заміну адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, призначеного ОСОБА_1 , на штраф. 
          Заява обґрунтована тим, що з 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 самостійно виховує малолітнього сина, мати якого померла. Оскільки КУпАП не врегульовано питання заміни адміністративного арешту іншим видом стягнення, просила застосувати аналогію права та вирішити клопотання у відповідності  до ст. 537-539 КПК України.

           Постановою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.03.2025 року, в задоволенні клопотання адвоката Охріменко Н.І. поданого в інтересах ОСОБА_1 про заміну адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на штраф – відмовлено.
      
           Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції,  правопорушник ОСОБА_1 подав  апеляційну скаргу в якій просить:
1. Скасувати постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 березня 2025 року.
2. Замінити адміністративне стягнення у виді арешту строком 10 діб, на адміністративне стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі передбачених ст. 173, 185 КУпАП.
          Вважає, що постанова винесена з порушенням норм закону України «Про забезпечення рівних і можливостей жінок і чоловіків». Оскільки в тексті постанови вказано - « ОСОБА_1 не є жінкою (ч. 2 ст. 32 КУпАП встановлює певні обмеження щодо застосування  адміністративного арешту до жінок). З цих підстав суддею не було прийнято до уваги вимоги ст. 32 КУпАП.
Водночас в даній постанові зазначено що Глава 32 КУпАП не передбачає заміни адміністративного арешту на інше стягнення.
Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо розгляду скарг проти України надає доволі широкі підстави для віднесення передбачених КУпАП адміністративних правопорушень до категорії кримінальних у розумінні Конвенції. Стосовно критерію тяжкості покарання, який може бути застосовано до особи за вчинення відповідного правопорушення, як приклад можна навести рішення у справі "Золотухін проти Росії". У пункті 49 цього рішення Суд зазначив, що беручи до уваги як максимальний строк покарання у виді арешту - 15 діб, що міг бути застосований до заявника, а також і фактично застосований термін арешту - 3 доби, провадження щодо заявника мало кримінально-правовий характер в контексті Конвенції.
В розумінні ЄСПЛ низка адміністративних правопорушень мають характер кримінальних, адже передбачають стягнення у вигляді адміністративного арешту та громадських робіт (обмеження свободи та особистої недоторканості в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Адміністративне правопорушення, санкція якого передбачає стягнення у вигляді адміністративного арешту, вважається по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.          Вказує, що він в повній мірі розуміє відповідальність за вчинення даного правопорушення, однак в даній ситуації постраждають інтереси його малолітнього сина.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАІІ та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк десять діб.
Вказане рішення суду оскаржувалося в апеляційному порядку та постановою Черкаського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року залишене без змін, тобто набрало законної сили.
При цьому до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надавав інформацію щодо наявності на утриманні малолітньої дитини, яка втратила матір, проте постанова Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2024 року судом апеляційної інстанції залишена без змін.
Статтею 124 Конституції України, ст. 298 КУпАП визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).
Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Виконання постанов про накладення адміністративних стягнень регулюється розділом V Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема провадження по виконанню постанови про застосування адміністративного арешту регулюється нормами глави 32 (статті 326-328).
Глава 32 КУпАП не передбачає можливості заміни адміністративного арешту на інше стягнення.
При цьому, розділ V Кодексу України про адміністративні правопорушення містить норми про можливість заміни невідбутого стягнення у виді громадських робіт на штраф або адміністративний арешт (ст.521-4); заміни невідбутого стягнення у виді виправних робіт на штраф або адміністративний арешт (ст. 325 КУпАП).
Тобто, питання заміни одного стягнення на інше, законодавством врегульовано в тій мірі, в якій законодавець вважає за доцільне.
Враховуючи вказане та беручи до уваги, що нормами: Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України також не визначено порядок вирішення питання щодо заміни покарання у виді арешту на штраф, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав  для застосування аналогії закону, про що вказано в апеляційній скарзі.
Згідно ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладання адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно порушив норми закону України «Про забезпечення рівних і можливостей жінок і чоловіків», є необґрунтованим.
Так, адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які ке досягли вісімнадцяти років, до інвалідів першої і другої груп (ч. 2 ст. 32 КУпАП).
Статтею 302 КУпАП передбачено, що за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст.247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання. Вказаними обставинами є: видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої розпочато провадження в справі.
Враховуючи встановлені обставини, постанова щодо ОСОБА_1 була судом вчасно звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
          ОСОБА_1 не є жінкою (ч. 2 ст. 32 КУпАП, що  встановлює певні обмеження щодо застосування адміністративного арешту до жінок); законом взагалі не передбачено заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інший вид стягнення.
          За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що клопотання захисника є необгрунтованим, безпідставним та задоволенню не підлягало.
             Крім того, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має родину, проживає не лише з сином, а й дружиною та її батьками. А відтак, дружина ОСОБА_1 , як мачуха малолітнього ОСОБА_2 , згідно ст. 260 Сімейного кодексу України, має право брати участь у його вихованні. На період виконання адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, накладеного на ОСОБА_1 , дитина може залишитися під наглядом мачухи.
            Враховуючи вищевикладене,  суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції від 11.03.2025 року є законним і обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП
п о с т а н о в и в :

            Постанову судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.03.2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката Охріменко Н.І. поданого в інтересах ОСОБА_1 про заміну адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на штраф  – залишити без змін, а апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1   – залишити без задоволення.
            Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя                                                                                                         І.А. Поєдинок