ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р.                           Справа № 910/4731/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Ходаківської І.П. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:
від позивача: Клян А.Ф.         
від відповідача: Фартушна В.Л.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 (повний текст складено та підписано 13.12.2024) (суддя Карабань Я.А.)

у справі № 910/4731/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гільдендорф Енерджи"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 15 327 564,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
04.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гільдендорф Енерджи" (далі -          ТОВ "Гільдендорф Енерджи", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просило суд ухвалити додаткове рішення у справі № 910/4731/24 про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець", відповідач) на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 256 500,00 грн. До заяви додано докази понесення відповідних витрат.
Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі                           № 910/4731/24 задоволено частково заяву ТОВ "Гільдендорф Енерджи" про стягнення витрат на правову допомогу. Стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь                  ТОВ "Гільдендорф Енерджи" 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Задовольняючи частково зазначену заяву, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, місцевий господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, а саме в сумі  50 000,00 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись частково із вказаним додатковим рішенням, ДП "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/4731/24 в задоволеній частині та ухвалити постанову, якою відмовити повністю позивачу в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що:
- стягнуті судом першої інстанції витрати на правничу допомогу не відповідають принципу розумності та є завищеними, їх розмір не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнення адвокатських витрат у розмірі 50 000,00 грн не відповідає критеріям справедливості та є явно завищеними;
- стягнута сума в розмірі 50 000,00 грн не має характеру необхідності, не містить обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співставлені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер для відповідача, а тому заявлені позивачем до стягнення витрати є такими, що створюють надмірний тягар для відповідача.
Також, в апеляційній скарзі відповідач просить суд, у разі якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення заяви позивача, зменшити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до 1 грн.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/4731/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 11.03.2025 о 10:00; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 31.01.2025.
Позиції учасників справи
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги відповідача заперечує і просить суд відмовити в її задоволенні, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.
Явка представників учасників справи
У судове засідання 11.03.2025 з`явились представники позивача та відповідача. 
У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
ТОВ "Гільдендорф Енерджи" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ДП "Гарантований покупець" про стягнення суми грошових коштів у розмірі                                15 515 942,98 грн, з яких: 12 202 927,09 грн - основний борг, 1 061 317,84 грн - 3 % річних, 2 251 698,05 грн -  інфляційні втрати.
У позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі № 910/4731/24 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 12 014 548,11 грн основного боргу, 1 061 317,84 грн 3 % річних, 2 251 698, 05 грн інфляційних втрат та 229 913,46 грн судового збору.
08.11.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача 256 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у даній справі (надіслана на адресу суду 04.11.2024). До заяви додано докази понесення відповідних витрат.
20.11.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:                          
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;                  
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3         ст. 126 ГПК України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тобто стороні надано право подати відповідні докази як до закінчення судових дебатів, так і протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3          ст. 126 ГПК України).
У позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме зазначено, що орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 256 500,00 грн. Водночас позивач зазначив, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які позивач понесе у зв`язку з розглядом даної справи, буде наданий суду відповідно до вимог чинного законодавства; докази на підтвердження витрат, які позивач поніс/понесе у зв`язку з розглядом даної справи, будуть надані суду відповідно до вимог чинного законодавства. 
Суд враховує, що заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доказами понесення відповідних витрат подана 04.11.2024 в межах строку, встановленого  ч. 8 ст. 129 ГПК України (з урахуванням вихідних днів).
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи долучено: копію договору № 11/2/04-22 про надання правової допомоги від 16.04.2022, укладеного між позивачем (клієнт) і Адвокатським об`єднанням "Гвоздій та Оберкович" (далі - АО "Гвоздій та Оберкович") (адвокатське об`єднання) (далі - Договір), з додатком № 4 від 30.10.2023; ордер серії АА № 1429635 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Гільдендорф Енерджи" на підставі Договору у Господарському суді міста Києва адвокатом Клян Анастасією Федорівною (далі - Клян А.Ф.), виданий АО "Гвоздій та Оберкович" 17.04.2024; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 00657, виданого Клян А.Ф. 29.07.2019; копію наказу керуючого партнера                      АО "Гвоздій та Оберкович" № 170-п від 13.05.2019 про прийняття на роботу Клян А.Ф. в АО "Гвоздій та Оберкович" на посаду юриста з 14.05.2019; ордер серії АА № 1500941 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Гільдендорф Енерджи" на підставі Договору у Господарському суді міста Києва адвокатом Рудник Ілоною Сергіївною (далі -                 Рудник І.С.), виданий АО "Гвоздій та Оберкович" 29.10.2024; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 001440, виданого Рудник І.С. 16.10.2024; копію наказу керуючого партнера АО "Гвоздій та Оберкович" № 130-к від 16.10.2024 про переведення Рудник І.С. на посаду юриста відділу вирішення судових спорів 16.10.2024;  копію акта від 01.11.2024 надання послуг до додатку № 4 від 30.10.2023 до Договору; копію опису від 01.11.2024 деталізованого обсягу наданих послуг до додатку № 4 від 30.10.2023; копію рахунку № 5407 від 14.03.2024 на суму 256 500,00 грн; копію платіжної інструкції №158 від 27.03.2024 на суму 256 500,00 грн. 
Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, погоджених сторонами в цьому Договорі, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу (надалі - послуги) клієнту, обсяг яких визначається у додатках/додаткових угодах до цього Договору, або іншим чином письмово погоджується сторонами, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар за надані послуги та компенсувати усі фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.
Згідно з п. 1 додатку № 4 від 30.10.2023 до Договору сторони дійшли взаємної згоди, що фіксований гонорар, що підлягає оплаті клієнтом адвокатському об`єднанню за послуги щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції у справі за позовом клієнта до ДП "Гарантований покупець" про стягнення з ДП "Гарантований покупець" заборгованості складає еквівалент 5 000,00 євро в гривні, що визначається згідно із середнім курсом продажу гривні до євро в банках, встановленим на день виставлення рахунку адвокатського об`єднання.
Відповідно до п. 8 додатку № 4 від 30.10.2023 до Договору після закінчення надання послуг згідно із цим додатком адвокатське об`єднання надає клієнту акт надання послуг та детальний опис наданих послуг. 
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);                   2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);                      3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;         2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;             3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України).
Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Законом України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ст. 26 Закону).
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, в постанові від 16.02.2023 у справі № 916/1106/21.
Апеляційний господарський суд зважає на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, згідно з якою фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що в разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Великою Палатою Верховного Суду у згаданій постанові зазначено, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У розгляді даного спору судова колегія також враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19. У наведеній постанові Верховний Суд звернув увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі                   № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 18.05.2021 у справі                 № 918/917/19.
Заперечуючи проти заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначив, що до опису від 01.11.2024 деталізованого обсягу наданих послуг включено послуги, які не є правовою допомогою та не підлягають відшкодуванню в рамках розгляду даної заяви (зокрема, узгодження позовної заяви з клієнтом, узгодження позовної заяви з клієнтом та здійснення розрахунку судових витрат, які орієнтовно понесе клієнт, направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку та виїзд до Господарського суду міста Києва для подачі тих чи інших матеріалів справи через канцелярію суду чи завантаження документів до системи "Електронний суд", друк процесуальних документів та додатків до них, підготовка та подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу). Така послуга як "оцінка перспектив отримання позитивного для клієнта рішення" не може покладатися на відповідача, оскільки консультування клієнта адвокатом щодо ведення справи відноситься до обов`язків останнього, передбачених Правилами адвокатської етики. Крім того, на думку відповідача, у вказаному описі зазначено необґрунтовано завищений час на підготовку до засідання та безпосередньо представництво. 
Суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам відповідача про неспівмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши обсяг виконаних робіт представниками позивача з надання правової допомоги в даній справі, дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі                       256 500,00 грн є завищеними та неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на складність справи.
Так, дослідивши надану позивачем копію акта надання послуг від 11.11.2024, суд першої інстанції встановив, що згідно із цим актом адвокатським об`єднанням було, зокрема, надано послуги з: аналізу судової практики та розробки правової позиції для підготовки позовної заяви, оцінки перспектив отримання позитивного для клієнта рішення в результаті розгляду справи в суді, підготовки позовної заяви. 
Із цього приводу місцевим господарським судом враховано, що фактично підготовка позовної заяви по суті включає вже в себе аналіз судової практики та розробку правової позиції, а аналіз судової практики вже включає в себе оцінку перспектив отримання позитивного для клієнта рішення в результаті розгляду справи в суді. 
Щодо включення в акті надання послуг від 11.11.2024 до складу витрат на правову допомогу підготовки заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в даній справі, опису деталізованого обсягу наданих послуг, акта надання послуг, направлення вказаної заяви з додатками засобами поштового зв`язку відповідачу та до суду, суд першої інстанції правильно зазначив, що підготовка, оформлення та подача заяви про стягнення понесених витрат на правничу допомогу і складення до неї документів відповідно до положень ч. 8 ст. 129 ГПК України є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, а тому така заява не підлягає відшкодуванню (вказаний висновок узгоджується з позицією об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
Також, при розгляді заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції враховано, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебували справи за позовами до ДП "Гарантований покупець", в яких позивачів у суді представляли адвокати АО "Гвоздій та Оберкович", а саме: № 910/9725/23, № 910/9804/23, № 910/19949/23, № 910/4733/24, № 910/4734/24. У справі № 910/9725/23 з аналогічними позовними вимогами АО "Гвоздій та Оберкович" зазначало, що фіксований гонорар, що підлягає оплаті клієнтом Адвокатському об`єднанню за послуги щодо представництва інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва, складає 20 000,00 грн. Під час розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/9804/23 задоволено заяву                АО "Гвоздій та Оберкович" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн. У справі № 910/19949/23, яка є аналогічною даній справі, позивачем було заявлено до стягнення з ДП "Гарантований покупець" витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 89 261,76 грн, які були стягнуті судом з відповідача на користь позивача частково - в сумі 35 000,00 грн.
Відтак, з огляду на спірні правовідносини, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, а також зважаючи на час тривалості кожного судового засідання, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого  висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме в сумі 50 000,00 грн.
На підставі викладеного, враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвокатів, наявність доказів фактичного надання послуг на підставі договору про надання правової допомоги, суд дійшов правомірного висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є обґрунтованими в розмірі 50 000,00 грн, а отже, заява позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково. 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат.
При цьому, за висновком суду апеляційної інстанції, відповідач не довів відповідно до ч. 6          ст. 126 ГПК України неспівмірності понесених позивачем при розгляді цієї справи в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн із складністю даної справи та наданим адвокатами обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат.
Доводи відповідача (як підстави для зменшення), що в період воєнного стану він бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури, суд апеляційної інстанції  відхиляє, оскільки позивач як виробник електричної енергії також відіграє важливу роль у забезпеченні сталого функціонування економіки України, тоді як відповідно до п. 1 ч. 1            ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), де зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У справі "Трофимчук проти України" Європейського суду з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі № 910/4731/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Судові витрати
Виходячи з положень ст. 129 ГПК України, під час оскарження додаткового рішення, яким вирішено питання про судові витрати, судовий збір не сплачується, що виключає необхідність здійснення розподілу судових витрат у вигляді судового збору.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2024 у справі                                 № 910/4731/24 залишити без змін.
3. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна постанова складена - 24.03.2025.

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                І.П. Ходаківська