П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
29 травня 2025 року                                                                                      м. Київ
 
Справа № 761/31127/24
Провадження № 22-ц/824/9271/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Стрижеуса А. М.,
суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,
 
сторони:    позивач                ОСОБА_1 
відповідачі         Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС 
Іншуранс», 
ОСОБА_2 
 
розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданої адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем,   на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди та несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди та несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якій просить суд стягнути з відповідача 1 на її користь несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 64746, 29 грн., з відповідача 2 - моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позов мотивований тим, що 20.10.2023 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mercedes» р/н НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Кільцева дорога навпроти будинку по АДРЕСА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями «Volkswagen» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2023 року у справі №759/21773/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано ОСОБА_2 . 
На виконання вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №217287670 виданого АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», дійсного на дату ДТП. 
Керуючись нормами Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулася до АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування. За результатами розгляду вказаної заяви страховиком було здійснено розрахунок та виплачено лише частину належного розміру страхового відшкодування у сумі 84 525,95 грн. 
З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку, позивач замовила огляд пошкодженого транспортного засобу ФОП ОСОБА_3 . На підставі огляду було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Volkswagen» р/н НОМЕР_3 . Так, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1862, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen» р/н НОМЕР_4 склала 420 415,07 грн., ринкова вартість вказаного транспортного засобу на момент ДТП складала 350 272,24 грн. 
Таким чином, транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП. У відповідності до зобов?язуючої пропозиції Страховика, вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень склала 201 000,00 грн. 
Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода завдана внаслідок ДТП у розмірі: 350 272,24 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 201 000,00 грн. (вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень) - 84 525,95 грн. (сплачене страхове відшкодування) = 64 746,29 грн. 
Належний позивачеві автомобіль «Volkswagen» р/н НОМЕР_4 , був її основним засобом пересування, а тому пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан. 
Таким чином, позивач вказує, що пошкодженням автомобіля їй було завдано моральної шкоди. У зв`язку з чим, моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача-2, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen» р/н НОМЕР_5 , за внутрішнім переконанням позивача, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована та позивач її оцінює у 15 000,00 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати, витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 29.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.
12.12.2024 року на електронну пошту Шевченківського районного суду міста Києва від адвоката Конюшка Д.Б. надійшли заяви про призначення судової автотоварознавчої експертизи та виправлення описки в тексті позовної заяви у вказаній цивільній справі.
Ухвалою суду від 30.12.2024 року вказані заяви залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України, роз`яснено адвокату, що він (як адвокат, який повинен зареєструвати свою офіційну електронну адресу в ЄСІТС в обов`язковому порядку) не позбавлений права на звернення до суду з відповідними заявами повторно у встановлений законом спосіб (шляхом формування документа у системі «Електронний суд» або засобами звичайного поштового зв`язку).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року Позов ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди та несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що  позивач необґрунтовано вимагає відшкодування за рахунок відповідача частини невиплаченого страхового відшкодування.
Також виходивши із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останній моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме в розмірі 5000,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Конюшко Д.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
Вказував, що суд першої інстанції безпідставно відхилив наданий позивачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля №1862 не навівши мотивів його відхилення.
Також зазначає, що шкоду заподіяно транспортному засобу 20 жовтня 2023 року, проте зі змісту ремонтної калькуляції Звіту №147919 від 08 листопада 2023 року, слідує, що оцінку проведено за цінами станом на 08 листопада 2023 року.
Посилається на те, що Звіт №147919 викликає обґрунтовані сумніви, оскільки була порушена методологія складання вказаного віту.
Також вказує, що представник позивача звертався до суду першої інстанції з клопотання про проведення судової експертизи на електрону пошту, оскільки матеріали справи не були зареєстровані в електронному суді на час подачі такої заяви, разом з тим, суд вказану заяву повернув, та не надав можливості звернутись з клопотання повторно, оскільки судом першої інстанції не було направлено копію про повернення клопотання представнику позивача та йому не було відомо про існування вказаної ухвали.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2025 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу Стрижеус А.М.
Листом Київського апеляційного суду від 28 березня 2025 року матеріали справи № 761/31127/24 витребувано з Шевченківського районного суду м. Києва.
Відповідно до супровідного листа матеріали справи № 761/31127/24 надійшли до Київського апеляційного суду 07 квітня 2025 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданої адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем,   на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди та несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Ухвалою Київського апеляційного суд увід 08 квітня 2025 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
15 квітня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника відповідача АТ «СК «ББС Іншуранс» - Молдавської О. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Встановлено, що 20.10.2023 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mercedes» р/н НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Кільцева дорога навпроти будинку по вул. Зодчих, 36, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями «Volkswagen» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2023 у справі №759/21773/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №217287670 виданого АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», дійсного на дату ДТП.
23.10.2023 року позивач звернувся до Страхова компанія «Брокбізнес» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
Судом встановлено, що ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» перейменоване у Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс».
27.10.2023 року, тобто в межах визначеного ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку представник відповідача у присутності позивача оглянув пошкоджений транспортний засіб, про що складений відповідний акт № 2.
На підставі акту суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 склав звіт від 147919 від 08.11.2023 року, згідно з яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_6 становить 287 125, 95 грн. без ПДВ.
Відповідно до довідки №147919 від 19.11.2023 року про ймовірну ринкову вартість транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 201 000, 00 грн. (двісті одна тисяча гривень 00 коп.).
Таким чином, автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, а тому його власнику було сплачено різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди.
05 грудня 2023 року на підставі звіту № 147919 від 08.11.2023 року та довідки №147919 від 19.11.2023 року, було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт №112570/1 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 84 525, 95 грн. (вісімдесят чотири тисяч п?ятсот двадцять п?ять гривень 95 коп.), що не заперечується сторонами.
Зазначена сума страхового відшкодування була виплачена позивачу 05.12.2023 року.
Згідно зі звітом, виконаного на замовлення позивача № 1862 від 27.11.2023 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля ««Volkswagen» p/н НОМЕР_7 , внаслідок пошкодження при ДТП складає 350272, 24 грн.
Також, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1862, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen» р/н НОМЕР_4 склала 420 415,07 грн., ринкова вартість вказаного транспортного засобу на момент ДТП складала 350 272,24 грн.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що представник позивача звертався до суду першої інстанції з клопотання про проведення судової експертизи на електрону пошту, оскільки матеріали справи не були зареєстровані в електронному суді на час подачі такої заяви, разом з тим, суд вказану заяву повернув, та не надав можливості звернутись з клопотання повторно, оскільки судом першої інстанції не було направлено копію про повернення клопотання представнику позивача та йому не було відомо про існування вказаної ухвали, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 10 Положення про ЄСІТС адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.
Інші особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС у добровільному порядку.
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 183 ЦПК України.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету
Згідно з частиною другою статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 944/6062/23 зазначено, що надіславши заяву про забезпечення позову електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису, а не за допомогою підсистеми «Електронний суд», адвокат Ловінської С. С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , використала спосіб звернення до суду, не передбачений чинним процесуальним законодавством.
Суд першої інстанції, врахувавши вказані норми, правильно визначився із процесуальним наслідком розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ловінської С. С. та правильно повернув її без розгляду відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України.
Апеляційний суд на вказані обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим скасував законну й обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції.
Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що відсутність матеріалів справи в підсистемі «Електронний суд» не є підставою для звернення адвоката до суду через електрону пошту, оскільки адвокати зобов`язані зареєструвати в підсистемі «Електронний суд» та надсилати всі процесуальні документи саме через підсистему «Електронний суд».
Разом з тим, твердження представника позивача Конюшка Д.Б. про те, що суд першої інстанції не повідомив його про наявність ухвали про залишення без задоволення клопотання, про проведення судової експертизи спростовується матеріалами справи, а саме Довідкою про доставку електронного листа  з якої вбачається, що електронний лист було доставлено шляхом надсилання на надану представником позивача електрону пошту 06 січня 2025 року (а.с124).
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що ухвалу було направлено на офіційну електрону адресу, яку було зазначено представником під час звернення до суду з позовною заявою.
Також апеляційний суд зазначає, що ухвалу про залишення без розгляду клопотання було постановлено 30 грудня 2024 року,  рішення по суті спору було ухвалене 10 лютого 2025 року, тобто між постановлення ухвали та ухвалення рішення по суті спору минув тривалий проміжок часу.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Як вбачається з ЄДРСР забезпечено загального доступу до ухвали Шевченківський районний суд міста Києва від 30 грудня 2024 року було здійснено 31 грудня 2024 року.
Отже, у представника позивача була достатня кількість часу для ознайомлення з ухвалою від 30 грудня 2024 року та для звернення до суду з повторним клопотання про призначення експертизи через підсистему «Електронний суд».
Також зазначає, що шкоду заподіяно транспортному засобу 20 жовтня 2023 року, проте зі змісту ремонтної калькуляції Звіту №147919 від 08 листопада 2023 року, слідує, що оцінку проведено за цінами станом на 08 листопада 2023 року.
Як вбачається зі звіту про оцінку вартості матеріального збитку Звіту №147919, він був проведений 08 листопада 2023 року.
Разом з тим, відповідно до висновку про вартість майна (а.с. 62 зворот) дата оцінки 27 жовтня 2023 року.
Також як вбачається з ремонтної калькуляції №147919 від 08 листопада 2023 року, дата її виготовлення 08 листопада 2023 року, проте відповідно до вказаної калькуляції (а.с.72 зворот) зазначено, що експертом були взяті ціни станом на 20 вересня 2023 року.
            Відповідно до п. 32 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та   дотриманням принципів корисності і заміщення. 
            Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння  збитків  до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. 
            Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки експертом під час виконання Звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля №1862 було дотримано вимоги Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».
Дослідивши матеріали справи та рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи та надані докази, та надано обґрунтований та вмотивований висновок про неприйняття до увагу звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля №1862 який було виготовлено на замовлення позивача.
Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Шевченківського районного м. Києва від 10 лютого 2025 року без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.
Оскільки Київський апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року без змін, розподіл судових витрат у зв`язку зі сплатою судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 , подану адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем- залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року -  залишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                                             А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                                Л. Д. Поливач
 
О. І. Шкоріна