УХВАЛА
15 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 482/273/17
провадження № 61-17273ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу адвоката Грибоноса Вячеслава Володимировича 
в інтересах ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном та покладення обов`язку щодо приведення майна в попередній стан,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном та покладення обов`язку щодо приведення майна в попередній стан.
Новоодеський районний суд Миколаївської області рішенням від 15 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовив.
Не погодившись з рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.
Миколаївський апеляційний суд постановою від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року залишив без змін.
Не погодившись з рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року та постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року, ОСОБА_2 оскаржив їх в касаційному порядку.
Верховний Суд постановою від 30 червня 2021 року касаційну скаргу 
ОСОБА_2 задовольнив частково. Постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-450св19).
Миколаївський апеляційний суд постановою від 25 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково.
Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 15 серпня 2018 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив частково.
Усунув перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, що належить на праві власності ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язав ОСОБА_1 демонтувати за її власний рахунок будівлі пункту технічного обслуговування автомобілів, які розташовані на місці прохідної 
літ. «О-1» та кам`яної огорожі № 1-3, за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про приведення прохідної літ. «О-1» та кам`яної огорожі № 1-4 у той стан, в якому вони були до будівництва, у тих же розмірах, відповідно до даних технічної документації БТІ.
Вирішив питання про розподіл судових витрат.
26 грудня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга адвоката Грибоноса В. В. в інтересах 
ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 25 листопада 2024 року.
Верховний Суд ухвалою від 10 січня 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці надати докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) копії касаційної скарги. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
13 січня 2025 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень забезпечено надання загального доступу до ухвали Верховного Суду 
від 10 січня 2025 року.
14 січня 2025 року копію ухвали суду касаційної інстанції від 10 січня 2025 року направлено засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), яка зазначена в касаційній скарзі, та яку заявницею отримано 24 січня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.
Також копію ухвали суду касаційної інстанції від 10 січня 2025 року направлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Грибоносу В. В. через підсистему «Електронний суд», документ доставлено до електронного кабінету адвоката 14 січня 2025 року о 03:29:49, що підтверджується повідомленням про доставлення електронного листа.
Відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Згідно з абзацом 2 пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
Отже, представник ОСОБА_1 - адвокат Грибонос В. В. отримав ухвалу суду від 10 січня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху 14 січня 2025 року, а заявниця ОСОБА_1 - 24 січня 2025 року.
Покладення на адвоката Грибоноса В. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , обов`язку щодо надання копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи є виконанням вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України. 
Станом на 31 березня 2025 року недоліки касаційної скарги, визначені в ухвалі Верховного Суду від 10 січня 2025 року, не усунено.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги як неподаної особі, яка її подала, 
з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави 
(частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).
З огляду на матеріали касаційного провадження касаційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 - адвокатом Грибоносом В. В. До касаційної скарги додано копію ордера на надання правової допомоги серії ВЕ № 1139467 від 06 грудня 2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24 вересня 
2011 року № 694.
Відповідно до ордера на надання правової допомоги серії ВЕ № 1139467 
від 06 грудня 2024 року Власенко Л. О. на підставі договору про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги від 29 серпня 2024 року, доручає представляти її інтереси у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду адвокату Грибоносу В. В.
Отже, адвокат Грибонос В. В. є представником ОСОБА_1 на підставі вимог статті 60 ЦПК України та наділений такими ж процесуальними правами як і його довіритель. Крім того, до Верховного Суду не надіслано заяв або клопотань про припинення відносин щодо представництва адвоката Грибоноса В. В. в інтересах ОСОБА_1 .
Відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Згідно з частиною сьомою статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
Тому підстави вважати, що ОСОБА_1 не повідомлена належним чином про залишення її касаційної скарги без руху, відсутні.
Заявниця та її представник не виконали вимоги ухвали Верховного Суду 
від 10 січня 2025 року, зокрема не надали доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги. Разом з тим, представнику ОСОБА_1 - адвокату Грибоносу В. В. було роз`яснено, що відповідно до частини восьмої статті 14 ЦПК України реєстрація в ЄСІТС не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.
На час вирішення питання про прийняття до розгляду касаційної скарги адвоката Грибоноса В. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року будь-які заяви або клопотання від заявниці засобами поштового зв`язку або через підсистему «Електронний суд» не надходили, недоліки касаційної скарги, визначені в ухвалі Верховного Суду від 10 січня 2025 року, не усунено.
Строк для усунення недоліків касаційної скарги для адвоката Грибоноса В. В. закінчився 27 січня 2025 року (з урахуванням вихідних днів), для заявниці ОСОБА_1 - 03 лютого 2025 року (з урахуванням вихідних днів).
Керуючись тим, що заявниці надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, з урахуванням обставин, які склалися у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, однак, заявниця не проявила належної обачності в захисті своїх прав, не цікавилася результатами розгляду касаційної скарги та не зверталася із заявою про продовження строку для усунення вказаних недоліків засобами поштового / електронного зв`язку або через підсистему «Електронний суд», та враховуючи, що вимог ухвали Верховного Суду від 10 січня 2025 року не виконано, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, касаційна скарга адвоката Грибоноса В. В. в інтересах 
ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 25 листопада 2024 року має бути визнана неподаною та повернута заявникові.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співрозмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права.
Тому, повернення касаційної скарги не є порушенням права заявниці на доступ до суду за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грибонос Вячеслав Володимирович, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року вважати неподаною та повернути заявниці.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                            І. М. Фаловська