УХВАЛА
 
26 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 367/4050/20
провадження № 61-6295ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,                    Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури - Грабця Ігоря Несторовича на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року у справі за позовом Бучанської окружної               прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
В липні 2020 року Бучанська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про заміну предмета позову, просила усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 площею 0,0600 га, яка розташована на території Гостомельської селищної ради Київської області, шляхом визнання                      недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області                                            № 10-20613/15-16-сг від 05 жовтня 2016 року про затвердження                                      проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у                          власність ОСОБА_1 для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Гостомельської селищної ради Київської області; усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 площею 0,06 га, яка розташована на території Гостомельської селищної ради Київської області, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                               від 25 жовтня 2016 року за індексним номером 32022138 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,06 га, кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 для індивідуального садівництва розташованої на території Гостомельської селищної ради Київської області; усунути перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 шляхом її повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 
Ірпінський міський суд Київської області заочним рішенням від 04 вересня                    2023 року позовні вимоги задовольнив. 
Усунув перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 площею 0,0600 га, яка розташована на території Гостомельської селищної ради Київської області, шляхом визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-20613/15-16-сг від 05 жовтня 2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність              ОСОБА_1 , загальною площею 0,0600 га з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Гостомельської селищної ради Київської області.
Усунув перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 площею 0,06 га, яка розташована на території Гостомельської селищної ради Київської області, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 жовтня 2016 року за індексним номером 32022138 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,06 га, кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 для індивідуального садівництва розташованої на території Гостомельської селищної ради Київської області.
Усунув перешкоди у здійсненні Київською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010 шляхом її повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 . Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
Київський апеляційний суд постановою від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 вересня 2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
14 травня 2025 року заступник керівника Київської обласної прокуратури   Грабець І. Н., через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня                    2025 року в указаній справі.    
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій                   статті 389 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення в малозначних справах та в справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У справі предметом позову є вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою лісового фонду шляхом визнання недійсним наказу та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення земельної ділянки на користь держави.
Заявник зазначив, що вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:02:003:0010, згідно довідника показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01 січня 2020 року з офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, становить 1 591,86 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (90 840,00 грн).
Отже, касаційна скарга подана на судові рішення в справі незначної складності, з ціною позову, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.
Однак у касаційній скарзі заявник посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес.
Зокрема, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявник вказує, що значний суспільний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності народу України на землю та ліси, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі та лісів, що незаконно вибули з такої власності.
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України                 від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення в справі підлягають касаційному оскарженню.
Касаційна скарга подана у визначений законом строк та з дотриманням вимог щодо її форми і змісту.  
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою                      заступника керівника Київської обласної прокуратури - Грабця Ігоря Несторовича на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року. 
 
Витребувати з Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу                                                № 367/4050/20 за позовом Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації,                                   ДП «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою. 
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко