Дата документу  Справа № 314/1125/25 

запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/524/25	Головуючий у 1-й інстанції Свідунович Н.М.	
Єдиний унікальний №314/1125/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ч.3 ст.172-20 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2025 року                                                м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 березня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 06.03.2025 року солдат ОСОБА_1 , проходячи військову службу на посаді пиляра лісопильного відділення взводу інженерних конструкцій інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 , виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, перебував в стані алкогольного сп`яніння в умовах воєнного стану.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.172-20 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.
Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт вказує, що його було позбавлено можливості приймати участь під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, адже він не був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання.
Сам по собі протокол про військове адміністративне правопорушення не є достатнім та беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
За викладених у вказаному протоколі обставин ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, у військовій частині НОМЕР_1 не перебував та бойових завдань не виконував.
Зазначені обставини, на переконання апелянта, свідчать про відсутність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, через додаток «Viber». Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.
Між тим, апеляційний суд зважає на те, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла до районного суду 10.03.2025 року. 
Згідно наявної в матеріалах провадження довідки встановлено, що цього ж дня, тобто напередодні призначеного судового засідання, до електронного кабінету ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» було доставлено документ в електронному вигляді та прикріплені до нього файли (а.п.16).
У призначене на 11.03.2025 року судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки не повідомив.
Апеляційний суд звертає увагу на дотримання районним судом вимог ч.2 ст.277 КУпАП щодо строку розгляду справи, який становить одну добу. Чинними нормами КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за ч.3 ст.172-20 КУпАП.
В подальшому ОСОБА_1 самостійно реалізовано його право на апеляційне оскарження судового рішення в межах встановленого законом строку.
Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім при апеляційному розгляді скарги, заявляти клопотання та подавати докази.
Проте ОСОБА_1 , будучи повідомленим завчасно та належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, зазначеними вище правами не скористався, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надав. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи, на переконання апеляційного суду, не порушено.
Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення, всупереч протилежним аргументам апелянта, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у
- протоколі про військове адміністративне правопорушення серії АА №01 від 06.03.2025 року, відповідно до якого 06.03.2025 року приблизно о 17 год. 35 хв. солдат ОСОБА_1 , пиляр лісопильного відділення взводу інженерних конструкцій інженерно-технічної роти військової частини НОМЕР_1 , будучи військовим військової служби за призовом під час мобілізації, в умовах воєнного стану, перебував за місцем тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння;
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №155 від 06.03.2025, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Дослідивши та проаналізувавши всі докази у їх сукупності, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.
Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діяв на момент вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, а саме під час воєнного стану.
Наведені ОСОБА_1 доводи в обґрунтування відсутності в його діях складу інкримінованого правопорушення про те, що він алкогольні напої не вживав, у військовій частині НОМЕР_1 не перебував та бойових завдань не виконував, апеляційним судом до уваги не приймаються, адже об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у перебуванні військовослужбовця за місцем тимчасового розташування підрозділу військової частини в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду. 
Відомості про місце тимчасового розташування підрозділу військової частини конкретизовано у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові апеляційного суду не зазначається на підставі Закону України №2160-IX від 24.03.2022 року.
Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених під час їх оформлення, не встановлено. 
Наявний в матеріалах справи протокол складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 №329.
В ньому зазначено дату та місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та докладно викладена суть адміністративного правопорушення.
Всупереч протилежним доводам апелянта, вказаний процесуальний документ не є єдиним доказом у справі. Натомість судом першої інстанції враховано та надано правову оцінку за сукупністю усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.
Постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та прийнятою з урахуванням усіх фактичних обставин справи. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення відсутні.
Під час накладення адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та наклав стягнення у мінімальному встановленому санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП розмірі. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 березня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

       Суддя                                                                 О.С. Гончар