КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/176/25
№ апеляційного провадження: 33/824/1972/2025
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
08 травня 2025 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року під головуванням судді Коренюк А.М., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу - однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.
Судом встановлено, що 14 грудня 2024 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Вирлицька, 102 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого вчинив наїзд на накриття для сміттєвих баків, й стало порушенням п.12.1 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України, що підтверджується схемою місця ДТП, актом огляду на стан сп`яніння, висновком за результатами огляду на стан сп`яніння, поясненнями свідків, відео-доказом - нагрудною камерою працівника поліції БК 473885. 
Окрім того, 14 грудня 2024 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Вирлицька, 102 в м. Києві, перебував у стані алкогольного сп`яніння, й огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проведений 14 грудня 2024 року о 19 год. 54 хв. на місці встановлення ознак правопорушення шляхом алкотестування ОСОБА_1 за його згодою технічним приладом «Драгер» № 6820, яким визначено вмість алкоголю 1,39‰, що зафіксовано відеодоказом - нагрудними відео-камерами працівників поліції 473885, актом огляду на стан сп`яніння, висновком за результатами огляду на стан сп`яніння, актом вилучення посвідчення водія. Своїми діями також порушив пункт 2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.
Не погодившись з указаною постановою, 04 березня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 рокускасувати, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 124, ч. 1 с. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що працівника поліції було складено протокол упереджено, без урахування всіх обставин події, що сталася, з порушенням КупАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.
Вказує, що не керував транспортним засобом, а просто був у ньому в якості пасажира коли під`їхали працівники поліції, в той час як водій транспортного засобу відійшов щоб викликати евакуатор і далі зник. 
Окрім цього, звертає увагу що не вживав алкогольних напоїв того дня, а з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Посилається на те, що на сьогодні ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем ЗСУ. Для належного та оперативного виконання функцій та завдань по службі у військовій частині йому необхідно використовувати службовий автотранспорт, що відповідно вимагає наявності водійського посвідчення та наявності права керування транспортними засобами.
 
Крім того, в апеляційній скарзі порушено питання поновлення строку на апеляційне оскарження в якому  ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року.
 
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку вказав, що про оскаржувану постанову дізнався тільки 24 лютого 2025 року від товариша, який займається адвокатською діяльності та має доступ до реєстру судових рішень. У зв`язку з чим просить поновити строк апеляційного оскарження. 
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року як такий, що пропущений з поважних причин.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність скаржника. 
 
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДРОСОБА_1 не було дотримано.
 
У рішенні по справі «О» Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
 
Вина  ОСОБА_1 у порушенні вказаних пунктів ПДР, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 196504 від 14 грудня 2024 року передбачено, що 14 грудня 2024 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Вирлицька, 102 в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого вчинив наїзд на накриття для сміттєвих баків, й стало порушенням п.12.1 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України, що підтверджується схемою місця ДТП, актом огляду на стан сп`яніння, висновком за результатами огляду на стан сп`яніння, поясненнями свідків, відео-доказом - нагрудною камерою працівника поліції БК 473885 (а.с. 28). 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 196512 від 14 грудня 2024 року передбачено, що 14 грудня 2024 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. Вирлицька, 102 в м. Києві, перебував у стані алкогольного сп`яніння, й огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проведений 14 грудня 2024 року о 19 год. 54 хв. на місці встановлення ознак правопорушення шляхом алкотестування ОСОБА_1 за його згодою технічним приладом «Драгер» № 6820, яким визначено вмість алкоголю 1,39‰, що зафіксовано відеодоказом - нагрудними відео-камерами працівників поліції 473885, актом огляду на стан сп`яніння, висновком за результатами огляду на стан сп`яніння, актом вилучення посвідчення водія. Своїми діями також порушив пункт 2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України (а.с. 1).
-         чеком Drager протестовано особу - ОСОБА_1 - результат тесту - 1,39‰ (а.с.2).
 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається, що поліцейським проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» відповідно до якого виявлено позитивний результат - 1,39‰ (а.с. 3). 
 
- схемою ДТП від 14 грудня 2024 року на якій зображено місце розташування транспортних засобів, відображені дорожні знаки та напрямок руху транспортних засобів під час події (а.с. 29); 
 
- письмовими поясненнями (а.с. 6-7).
 
- відеозаписом події з боді-камери  поліцейського (а.с.10). 
 
Вказані докази про вчинення ОСОБА_1 правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них такої особи.
 
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
 
Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Обставини, зазначені в протоколах узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 14 грудня 2024 року за участю ОСОБА_1 .
 
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду в оскаржуваній частині, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 .
 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
 
Будь-яких невідповідностей протоколів про адміністративні правопорушення, складених стосовно  ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
 
Посилання скаржника на те, що він перебував в автомобілі в якості пасажира, не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене. 
 
Більше того, підписавши протокол про адміністративне правопорушення, будь-яких заперечень щодо його складення чи пояснень не надав.
 
До того ж дії працівників поліції в установленому законом порядку не оскаржено.
 
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає скаржник, суд апеляційної інстанції не вбачає.
 
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
Апеляційний суд вважає, що судом при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. 23 та ст. ст. 33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
 
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, тому підстав для її зміни або скасування не вбачається.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.
 
Поновити  ОСОБА_2 устрок апеляційного оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року.
 
Апеляційну скаргу адвоката Лагнюка Олега Миколайовича залишити без задоволення.
 
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                Т.А. Слюсар