ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року 
м. Київ

справа № 520/2213/24
адміністративне провадження № К/990/12603/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючої судді Блажівської Н.Є.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,  
секретаря судових засідань: Юзини О.В.,
представника Позивача: Макаренка Ю.О., Петрікової О.І.,
представника Відповідача: Милейко К.С.,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Катма Груп"
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024 року (суддя Мар`єнко Л.М.),
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року (судді: Присяжнюк О.В., Спаскін О.А., Любчич Л.В.)
у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Катма Груп"
до  Харківської митниці 
про скасування вимог,
УСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ 
1.1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Катма Груп" (далі також - ТОВ "Катма Груп", Позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці (далі також - Відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату митних платежів від 22 серпня 2023 року №807000/2023/0009 та №807000/2023/0010.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач покликався на те, що оскільки товар, вказаний у попередніх митних деклараціях типу "ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року та №UA90300/2022/904719 від 22 лютого 2022 року, який перебував на станції "Куп`янськ-Сортувальний", втрачений в силу форс-мажорних обставин - вторгнення російської федерації на територію України та початком бойових дій, у Відповідача були відсутні правові підстави для винесення вимог про сплату митних платежів від 22 серпня 2023 року №80700/2023/0009 та №807000/2023/0010. Стверджував, що наявність у зазначений період форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом Торгово - промислової палати №3100-23-4778 від 19 грудня 2023 року (вих.631-05-4) (далі також - Сертифікат №3100-23-4778), свідчить про відсутність у ТОВ "Катма Груп" обов`язку зі сплати митних платежів.
1.2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 05 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступного:
- під час заповнення граф митних декларацій типу "ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року та №UA90300/2022/904719 від 22 лютого 2022 року ТОВ "Катма Груп" вказано як особу, яка здійснювала забезпечення сплати митних платежів, а отже особою, що відповідальна за фінансове регулювання;
- граничний строк доставки за митними деклараціями №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року та №UA90300/2022/904719 від 22 лютого 2022 року, встановлений статтею 95 Митного кодексу України (далі - МК України), сплив, водночас товар до митниці призначення не прибув;
- у відповідь на запит Відповідача №7.14-1/17.1/14/3373 від 24 жовтня 2022 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") проінформувало листом від 8 листопада 2022 року за №42-1-37/841, що вагони з товаром за митними деклараціями №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року та №UA90300/2022/904719 від 22 лютого 2022 року знаходяться на станції Куп`янськ-Сортувальний АТ "Українська залізниця" на території, що була тимчасово окупована. Крім того зазначило, що на теперішній час АТ "Українська залізниця" не має доступу до інфраструктури Куп`янського регіону;
- Позивачем не було вжито жодних заходів направлених на інформування Харківської митниці про місцезнаходження товарів, що переміщуються під митним контролем митною територією України. Всупереч вимогам Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за №1669/21981 (далі - Порядок № 657), Позивач до митного органу з письмовою заявою про наявність обставин непереборної сили та припинення режиму транзиту товару за митними деклараціями №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року та №UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022 року не звертався;
- Сертифікат №3100-23-4778 отриманий Позивачем вже після прийняття Харківською митницею оспорюваних вимог від 22 серпня 2023 року про сплату митних платежів та, відповідно, до митного органу не пред`являвся;
Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 11 лютого 2025 року апеляційну скаргу ТОВ "Катма Груп" залишив без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024 року - без змін.
У постанові апеляційний суд погодився з тими висновками, що cформував суд першої інстанції.  Наголосив, що Позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано доказів звернення до митного органу з письмовою заявою про наявність обставин непереборної сили та припинення режиму транзиту за митними деклараціями № UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року та № UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022 року, як і взагалі вжиття заходів, направлених на інформування Харківської митниці про місцезнаходження товару.
2. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2.1. Доводи Позивача (особи, яка подала касаційну скаргу)
Підставами касаційного оскарження Позивач визначив пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України). Просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Позивач вказує, що при ухваленні рішень судами попередніх інстанцій було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: пункти 5-9 розділу VIII Порядку № 657, пункту 2 частини першої статті 192 МК України та порушено норми процесуального права, зокрема частини першу та третю статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). При цьому покликається на те, що про факт настання обставин непереборної сили до прийняття оскаржуваних вимог 22 серпня 2023 року Відповідач був повідомлений перевізником - АТ «Українська залізниця».
Зазначає, що обставини перебування Куп`янської міської територіальної громади (Харківської області) в окупації і ведення у ній активних бойових дій з початком введення воєнного стану Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, також є загальновідомими, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, а тому додаткового підтвердження не потребували.
Стверджує, що оскільки звернення про обставини непереборної сили, на відсутність якого з боку ТОВ "Катма Груп", як на підставу для відмови у позові, покликались суди попередніх інстанцій, було зроблено перевізником - АТ "Українська залізниця" до 22 серпня 2023 року, дати складання оскаржуваних вимог, Відповідач повинен був здійснити визначені пунктами 5-9 розділу VIII Порядку № 657 заходи та прийняти відповідне рішення, зокрема про припинення (завершення) митного режиму (за наявності підстав), чого ним зроблено не було.
Просить врахувати, що факт настання обставин непереборної сили визнається сторонами, встановлено рішеннями судів попередніх інстанцій, а також підтверджується Сертифікатом №3100-23-4778.
Покликається, що судами передніх інстанцій було залишено поза увагою обставини, на підтвердження наявності яких Позивачем було надано відповідні докази, які відповідно до частини восьмої статті 102 МК України є підставою для завершення митницею режиму транзиту та відповідно до частини 10 статті 102 МК України, - для вивільнення митних платежів, а саме: 
-  додану до позову ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2022 року у справі № 761/6594/22 (провадження № 1-кс/761/4003/2022), якою залізничні вагони, у яких перевозився товар, № 57758815, 57757817, 76603281, 77414092, 76601715, 77373991, 76610906, було арештовано у рамках кримінального провадження №72022000410000003, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України та передані на відповідальне зберігання АТ «Укрзалізниця» з правом комерційного використання (управління) зазначеними вагонами;
- лист Управління менеджменту активів Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА) №2048/6.1-38-23/6 від 1 листопада 2023 року, яким підтверджується, що 11 квітня 2022 року залізничні вагони № 57758815, 57757817, 76603281, 77414092, 76601715, 77373991, 76610906 було визнано речовими доказами у кримінальній справі № 761/6594/22 та передано в управління АРМА, а також, про те, що до завершення заходів організації управління майном АРМА, активи передаються на відповідальне зберігання АТ «Укрзалізниця» з правом їх комерційного використання (управління).
Вказує, що лише після відправлення запитів на підставі статей 317, 317-1 МК України митний орган може пред`являє вимогу зі сплати митних платежів. Водночас жодних запитів на адресу Позивача не надходило.
Зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 26 вересня 2024 року у справі №480/5076/23, який не може бути застосовано до спірних правовідносин у цій справі, так як наявні суттєві розбіжності щодо предмету спорту та фактичних обставин справи, які були встановлені при формуванні правового висновку, зі змістом правових вимог та обставинами, які мають місце у цій справі. При цьому зазначає, що правовий висновок, викладений в зазначеній справі, вирішує питання щодо форми документу, який засвідчує дію форс-мажору, однак не вирішує питання про те, чи може суб`єкт господарювання підтвердити дію форс-мажорних обставин у судовому порядку у випадку, якщо він не підтвердив цього у досудовому порядку згідно з чинним митним законодавством, та чи втрачає такий суб`єкт право на захист та на звільнення від відповідальності відповідно до МК України, якщо своєчасно не повідомив митний орган про дію форс-мажору.
Покликається на те, що судами попередніх інстанцій не було враховано, що відповідно до частини другої статті 95 МК України терміни митного режиму транзиту припиняються на весь час дії обставин форс-мажору у випадку повідомлення перевізником про настання таких обставин згідно з частиною першою статті 192 МК України.
Відзначає, що суд апеляційної інстанції помилково зазначив в резолютивній частині постанови, що вона не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки ця справа не належить до справ незначної складності та інших справ, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, а була розглянута в порядку загального позовного провадження.
2.2. Позиція Відповідача (особи, що подала відзив на касаційну скаргу)  
Відповідач вважає, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
На підтвердження своєї позиції цитує рішення судів попередніх інстанцій. При цьому звертає увагу на те, що Позивачем не було вжито жодних заходів, направлених на інформування Харківської митниці про місцезнаходження товарів, що переміщуються під митним контролем митною територією України.
Зазначає, що оскільки Позивачем до Харківської митниці не було надано сертифікату, для підтвердження настання форс-мажорних обставин, то при винесені оскаржуваних вимог митниця діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
3. ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ У СПРАВІ 
1 грудня 2021 року ТОВ «Катма Груп» укладено контракт № SNEL/KG-LPG22 (далі - Контракт) з Компанією «SNEL ENERGY LTD» (Республіка Кіпр) щодо постачання вуглеводородного ПБТ/СПБТ/Бутан технічний/Пропан технічний/фракція пропанова.
За Контрактом товар поставляється на умовах базису СРТ Соловей/СРТ Суземка/СРТ Красний хутор (згідно Правил Інкотермс-2010), далі СРТ "Російський-Український кордон" (пункт 1 Контракту).
Відповідно до Контракту товар відвантажений Компанією «SNEL ENERGY LTD» згідно з залізнично-дорожніми накладними № 32154602 від 15 лютого 2022 року та № 32145390 від 16 лютого 2022 року
На відвантажений товар ТОВ «Катма Груп» оформлено попередні митні декларації типу «ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року, № UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022 року та сплачено грошову заставу на рахунок, відкритий на ім`я Державної митної служби України у розмірі 1234900,12 грн та 965728,45 грн.
Відповідно до повідомлень про перетин кордону залізничні вагони №76601715, №77373991, №76610906, №57758815, №57757817, №76603281, №77414092 за вказаними попередніми митними деклараціями перетнули державний кордон України 23 лютого 2022 року. До Харківської митниці вказаний товар не доїхав внаслідок розпочатої російською федерацією військової агресії проти України.
Філія транспортної логістики АТ "Української залізниці" листом від 15 вересня 2022 року №ЦТЛ-19/772 у відповідь на запит Позивача повідомила наступне: «Вагони № 57758815, № 57757817, №76603281, № 77414092 прибули 22.02.22 о 18:45 год на ст. Куп`янськ-Сортувальний (430002) регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця", вагони №76601715, № 77373991, №76610906 - 23.02.22 о 12:45 год. На початок військової агресії російської федерації та оголошення військового стану по всій території України, вищевказані вагони перебували на станції Куп`янськ-Сортувальний. На поточний момент їх дислокація згідно АСК ВП УЗ обліковується на станції Куп`янськ-Сортувальний (43002) регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця"».
АРМА листом від 1 листопада 2023 року № 2048/6.1-38-23/6 у відповідь на лист від 24 жовтня 2023 року № 24-10-23/1аз повідомила адвокату Монастиренку О.Ю., що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2022 року у справі № 761/6594/22 в управлінні АРМА передано речові докази у кримінальному провадженні № 72022000410000003, зокрема арештовані вагони, зазначені у листі. Повідомлено, що як, зазначено у вказаній ухвалі, до завершення заходів організації управляння майном АРМА, активи передаються на відповідальне зберігання АТ "Укрзалізниця" з правом їх комерційного використання (управління). Також в листі вказано, що всі активи, які передані АРМА в управління є речовими доказами у кримінальному провадженні, щодо яких визначено спеціальний порядок їх зберігання, відповідно до статті 100 Кримінального процесуального кодексу України та статей 1, 9, 19, 20 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» з метою забезпечення їх економічної вартості. Водночас в листі звернуто увагу, що в управління АРМА передано лише залізничні вагони без вантажу, товарно-матеріальні цінності, зокрема газ вуглеводний скраплений паливний, в управління АРМА не передавались.
Харківською митницею направлено запит до Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" № 7.14/17.1/14/3373 від 24 жовтня 2022 року щодо надання інформації про місце знаходження товарів, що переміщувалися під митним контролем митною територією України за митними деклараціями, зазначеними в додатку до листа, та за якими в Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних платежів України відсутня інформація про прибуття товару до митниці призначення.
Листом від 8 листопада 2022 року № 42-1-37/841АТ «Українська залізниця» у відповідь на запит Відповідача повідомила, що вагони №76601715, №77373991, №76610906, №57758815, №57757817, №76603281, №77414092 з 24 лютого та на цей час знаходяться на станції Куп`янськ-Сортувальний регіональної філії АТ "Українська залізниця" - на території, що донедавна була тимчасово окупована. Також в листі зазначено про те, що на цей час регіональна філія не має доступу до залізничної інфраструктури Куп`янського регіону, тож надати інформацію стосовно запитуваних вагонів тимчасово неможливо.
АТ "Укрзалізниця" листом від 15 листопада 2023 року № ЦЦМ-12/473 у відповідь на адвокатський запит від 24 жовтня 2023 № 24-10-23/1аз повідомила адвокату Монастиренку О.Ю. наступне: « Вагони № 76601715, № 77373991, № 76610906, № 57758815, № 57757817, № 76603281, № 77414092, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 11.05.2022 у справі №761/6594/22 (провадження №1-кс/761/4003/2022) передані на відповідальне зберігання Товариству з правом комерційного використання (управління) зазначеними вагонами та правом користування. 
При цьому, згідно з даними інформаційних систем філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" АТ «Укрзалізниця», які носять виключно інформаційний характер, дані вагони знаходяться на станції Куп`янськ-Сортувальний регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Вказана станція розташована в межах Куп`янської міської територіальної громади Харківської області, яка наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, віднесена з 24.02.2022 до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. 
Станом на теперішній час Товариство не отримало дозвіл від Харківської обласної військової адміністрації дозвіл на доступ до інфраструктури зазначеної станції. Відповідно, перевірити фактичну наявність та стан вагонів №76601715, №77373991, №76610906, №57758815, №57757817, №76603281, №77414092, а також стан вантажу в них неможливо. 
Враховуючи вищевикладене, питання щодо вказаних вагонів та вантажу в них може бути вирішене виключно після надання Товариству доступу до залізничної інфраструктури даного регіону».
Відповідач листом від 22 вересня 2023 року № 7.14-2/15-01/13/4765 направив Позивачу вимоги про сплату митних платежів від 22 серпня 2023 року № 80700/2023/0009 та № 80700/2023/0010, які отримано Позивачем 1 вересня 2023 року.
Харківською митницею листом від 6 жовтня 2023 року №7.14-2/15-01/13/5585 повідомлено ТОВ «Катма Груп», що на підставі частини четвертої статті 371-1 МК України 15 вересня 2023 року фінансову гарантію у вигляді грошової застави по МД типу "ІМ 40 ЕЕ" № UA903000/2022/904515 у загальному розмірі 965728,45 грн та фінансову гарантію у вигляді грошової застави по МД типу «ІМ 40 ЕЕ» № UA903000/2022/9047219 у загальному розмірі 1234900,12 грн перераховано до державного бюджету України.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій.
Верховний Суд, заслухавши представників Позивача та Відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, й на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами частини другої   статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У контексті наведеного Суд вважає за необхідне зазначити, що частина друга статті 19 Конституції України   зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Указана норма   Конституції України   означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
При цьому вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.
Тобто діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціальнодозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, що забезпечує введення владних функцій у законні рамки.
Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
При вирішенні спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, а ніж закон. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.
Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складником класичного принципу jura novit curia.
Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження №12-15гс19) зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії, заява № 48778/99).
Велика Палата Європейського Суду з прав людини у рішенні від 20 березня 2018 року у справі «Радомілья проти Хорватії» (№ 37685/10 і № 22768/12) визначаючись з обсягом своїх повноважень також аналізувала принцип «суд знає закони», і у пункті 126 розрізняла правові та фактичні підстави й указувала, що за цим принципом має право приймати рішення про правову кваліфікацію обставин, однак не може обґрунтовувати своє рішення фактами, котрі не охоплюються скаргою.
Повертаючись до обставин цієї справи, необхідно зазначити, що Позивач оскаржує вимоги про сплату митних платежів від 22 серпня 2023 року №80700/2023/0009 та № 80700/2023/0010 покликаючись на те, що товар за попередніми митними деклараціями типу «ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року, № UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022 року не було доставлено до митниці призначення та вивезено за межі митної території України внаслідок наявності форс-мажорних обставин.
Як встановлено судами попередніх інстанцій підставою для складання вказаних вимог слугувало порушення Позивачем строків транзитних перевезень товару за вказаними попередніми митними деклараціями, який перетнув митний кордон України 23 лютого 2022 року, водночас в Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України відсутня інформація про прибуття товару до митниці призначення.
При здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України (частина перша статті 3 МК України, тут і далі - в редакції, чинній на момент винесення Відповідачем оскаржуваних  рішень, якщо не зазначено інше).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 МК України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.
Згідно зі статтею 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між митними органами однієї чи кількох країн або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Положеннями пункту 3 частини першої статті 93 МК України визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, встановленого статтею 95 цього Кодексу, або строку, встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту.
Пунктом 2 частини першої статті 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень до митного органу призначення в Україні залежно від виду транспорту, якщо інше не передбачено цією статтею, зокрема, для залізничного транспорту - 28 діб.
Частиною другою статті 95 МК України встановлено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у   статті 192   цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування митного органу, який контролює переміщення цих товарів).
Статтею 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Митні органи не відшкодовують перевізнику витрати, понесені у зв`язку із вжиттям заходів, передбачених цією статтею.
Відповідно до частини першої статті 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення.
Частинами п`ятою та шостою статті 102 МК України визначено, що для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, встановленого статтею 95 цього Кодексу, митному органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу. Митний орган призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.
Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частина 8 статті 102 МК України).
Частиною десятою статті 102 МК України встановлено, що  у разі припинення митного режиму транзиту згідно з частиною восьмою цієї статті вивезення товарів за межі митної території України не вимагається.
У разі припинення митного режиму транзиту, згідно з частинами восьмою і дев`ятою цієї статті, забезпечення сплати митних платежів, надане відповідно до   пункту 3 частини четвертої статті 92 цього Кодексу, підлягає поверненню (вивільненню).
Особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом (частина перша статті 293 МК України).
Положеннями пункту 5 частини третьої вказаної статті визначено, що крім осіб, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є  у разі заявлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного режиму транзиту - особа, яка зобов`язана доставити ці товари, транспортні засоби до митного органу призначення.
Відповідно до частини п`ятої статті 293 МК України у разі невиконання або неповного виконання особами, зазначеними у частинах першій і третій цієї статті, протягом строку, визначеного частиною третьою статті 317-1 цього Кодексу, обов`язку із сплати митних платежів, забезпеченого у спосіб, визначений пунктами 2-5 статті 308 цього Кодексу, обов`язок із сплати митних платежів покладається на гаранта в межах суми наданого забезпечення.
Частинами першою та другою статті 317 МК України встановлено, що процедура запиту інформації здійснюється митним органом, який здійснив випуск товарів, у разі встановлення обставин або виникнення подій, що можуть свідчити про невиконання умов митного режиму або митних формальностей, необхідних для завершення митного режиму.
Запит інформації надсилається: 1) митному органу, в зоні діяльності якого встановлені такі обставини та/або події; 2) декларанту; 3) іншим митним органам (за необхідності).
За приписами частин четвертої та п`ятої статті 317 МК України декларант зобов`язаний надати відповідь на запит інформації від митного органу протягом 10 днів з дати отримання запиту.
Якщо інформація, надана у відповідь на запит митного органу, є недостатньою, а додаткова інформація може бути отримана від інших митних органів, митний орган, який здійснив випуск товарів, направляє запит інформації до відповідних митних органів.
Частиною сьомою статті 317 МК України встановлено, що у разі встановлення факту невиконання умов митного режиму або митних формальностей, необхідних для завершення митного режиму: 1) митний орган, який встановив такий факт, інформує про це митний орган, який здійснив випуск товарів, з наданням відповідних підтверджуючих документів (за наявності); 2) митний орган, який здійснив випуск товарів, невідкладно вживає заходів для встановлення факту виникнення обов`язку із сплати митних платежів.
Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 317 МК України у разі встановлення факту виникнення обов`язку із сплати митних платежів митний орган, який здійснив випуск товарів, вживає заходів для ідентифікації осіб, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів.
Митним органом, відповідальним за здійснення контролю сплати митних платежів, є митний орган, який здійснив випуск товарів.
Відповідно до частин першої статті 317-1 МК України митний орган, відповідальний за здійснення контролю сплати митних платежів, на підставі наявної інформації, документів та відомостей, у тому числі відомостей щодо результатів контролю товарів під час їх поміщення в митний режим та/або під час завершення такого режиму, визначає момент виникнення обов`язку із сплати митних платежів відповідно до статті 289 цього Кодексу та здійснює розрахунок суми митних платежів відповідно до законодавства України з питань митної справи.
Згідно з частиною другою статті 317-1 МК України митний орган, відповідальний за здійснення контролю сплати митних платежів, не пізніше трьох робочих днів після розрахунку суми митних платежів складає та направляє вимогу про сплату митних платежів за формою, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, кожній особі, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, відповідно до частин першої і третьої статті 293 цього Кодексу.
Частинами третьою та четвертою статті 317-1 МК України встановлено, що особа, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів відповідно до   частин першої і третьої статті 293 цього Кодексу, протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги про сплату митних платежів відповідно до частини другої цієї статті зобов`язана перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету.
У разі невиконання обов`язку із сплати митних платежів, забезпеченого грошовою заставою, сума грошових коштів, внесених як грошова застава, перераховується до державного бюджету в рахунок сплати суми митних платежів наступного робочого дня після завершення строку сплати митних платежів відповідно до   частини третьої   цієї статті.
Частиною десятою статті 309 МК України встановлено, що у разі невиконання обов`язку, забезпеченого грошовою заставою, сума грошових коштів, внесених/переказаних як грошова застава, перераховується до державного бюджету в рахунок сплати суми митних платежів наступного робочого дня після завершення строку сплати митних платежів відповідно до частини третьої   статті 317-1 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною одинадцятою   статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою та другою статті 317-2 МК України у разі невиконання обов`язку із сплати митних платежів протягом строку, визначеного частиною третьою статті 317-1 цього Кодексу, митний орган, відповідальний за здійснення контролю сплати митних платежів, не пізніше трьох робочих днів складає та направляє гаранту, який видав гарантію, вимогу про сплату митних платежів разом з іншими документами щодо відповідної операції з товарами.
У разі якщо протягом строку, визначеного частиною третьою статті 317-1 цього Кодексу, особа, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, частково виконала такий обов`язок, вимога про сплату митних платежів направляється гаранту на суму несплаченої частини митних платежів.
Гарант протягом 30 днів, наступних за днем отримання вимоги про сплату митних платежів відповідно до   частини першої цієї статті, зобов`язаний перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 657 цей Порядок визначає особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені МК України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі.
Розділом VIII Порядку № 657 визначено порядок дій у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 657 документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;
обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;
факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
Пунктом 5 Порядку № 567 визначено, що  якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.
Якщо керівником митного органу, у зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особою, що виконує його обов`язки, після опрацювання заяви з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків прийнято рішення про недоцільність проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, або якщо протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили відсутня можливість дістатися до місця пригоди, особі, що подала заяву про аварію або дію обставин непереборної сили, митним органом невідкладно надається письмове підтвердження факту отримання такої заяви, у якому зазначаються причини непроведення митним органом огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, яке засвідчується підписом керівника цього митного органу або особи, що виконує його обов`язки, та завіряється відбитком печатки митного органу або особистої номерної печатки. Копія такого письмового підтвердження надсилається протягом трьох робочих днів митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 657 у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Разом із заявою подаються: документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку; примірник акта про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу та таким іншим митним органом проводився огляд; письмове підтвердження митного органу, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу і таким іншим митним органом огляд не проводився згідно з   абзацом четвертим пункту 5   цього розділу.
Заява розглядається митним органом, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, протягом п`яти робочих днів з дати її подання.
Якщо товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, перебувають у зоні діяльності цього самого митного органу, керівником такого органу або особою, що виконує його обов`язки, невідкладно після отримання заяви здійснюються заходи, передбачені пунктом 5 цього розділу.
Розгляд заяви проводиться з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків, документів, наданих заявником та отриманих від іншого митного органу (якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу), та результатів проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, безпосередньо митним органом, під контролем якого перебувають ці товари, транспортні засоби. Під час розгляду заяви митним органом враховується інформація (за наявності), надана іншими державними органами, митними або правоохоронними органами іноземних держав.
За результатами розгляду заяви щодо факту аварії чи дії обставин непереборної сили керівник митного органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, виносить відповідне рішення згідно з Кодексом.
Рішення про припинення (завершення) митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.
Рішення оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві та засвідчується підписом особи, яка його винесла, та завіряється відбитком печатки митного органу або особистої номерної печатки.
Якщо приймається рішення про припинення (завершення) митного режиму, у резолюції після запису «Митний режим (зазначається назва митного режиму) припинено (завершено)» має бути зазначено, відносно яких саме транспортних засобів або товарів (їх частини) припинено (завершено) митний режим.
Положеннями частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Формуючи висновок про правомірність дій Відповідача при винесенні оскаржуваних вимог щодо сплати митних платежів суди попередніх інстанцій виходили з того, що товари, оформлені митними деклараціями №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року та №UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022 року, не було доставлено до митниці призначення та вивезено за межі митної території України, у той час, як Позивач всупереч вимогам Порядку №657 до митного органу з письмовою заявою про наявність обставин непереборної сили та припинення режиму транзиту товару за вказаними митними деклараціями не звертався.
В частині покликань Позивача на підтвердження наявності форс-мажорних обставин Сертифікатом №3100-23-4778 суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що його отримано після винесення оспорюваних вимог, а відповідно він не міг об`єктивно бути взятий до уваги Відповідачем при розрахунку митних платежів, виставленні вимог та перерахунку до державного бюджету фінансових гарантій у вигляді грошової застави.
Відтак, суди попередніх інстанцій фактично ґрунтували свій висновок щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог на тому, що ТОВ "Катма Груп" не було повідомлено Відповідача про наявність форс-мажорних обставин та не подано відповідну заяву згідно з вимогами Порядку № 657 з метою припинення режиму транзиту за митними деклараціями типу «ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року, № UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022 року. 
Таким чином, розглядаючи позовну заяву виключно виходячи з заявленої Позивачем правової підстави позову, суди попередніх інстанцій формально встановивши, що Позивачем не було виконано вимоги Порядку № 657 та не повідомлено Відповідача про наявність форс-мажорних обставин, водночас не надали жодної оцінки дотриманню Відповідачем положень МК України при прийнятті оскаржуваних вимог, як і факту повідомлення перевізником АТ "Українська залізниця" про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Частиною четвертою статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно з частиною другою   статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої   статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зауважує, що об`єктивність та повнота встановлення усіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, є обов`язковою складовою судового процесу, й має бути дотримана судами у будь-якому спорі.
Так, судами попередніх інстанцій зазначено, що Відповідачем в ході розгляду справи не заперечується факт наявності форс-мажорних обставин, спричинених вторгненням РФ на територію України та початком воєнних дій.
А також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що прийняттю оскаржуваних вимог про сплату митних платежів передувало направлення Відповідачем запиту до АТ «Українська залізниця», у відповідь на який останнє листом від 8 листопада 2022 року №42-1-37/841 повідомило що вагони, в яких здійснювалось транспортування товару за митними деклараціями типу «ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року, № UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022, з 24 лютого та на час надання відповіді знаходяться на станції Куп`янськ-Сортувальний регіональної філії АТ "Українська залізниця" - на території, що донедавна була тимчасово окупована. Також в листі зазначалось, що на цей час регіональна філія не має доступу до залізничної інфраструктури Куп`янського регіону, тож надати інформацію стосовно запитуваних вагонів тимчасово неможливо.
Отже, судами попередніх інстанцій в ході розгляду справи було встановлено та відображено в своїх рішеннях, що Відповідач був обізнаним про наявність форс-мажорних обставин спричинених вторгненням РФ на територію України та початком воєнних дій, які перешкоджають завершенню режиму транзиту за вказаними митними деклараціями, зокрема, він мав довідатись про їх наявність з листа до АТ «Українська залізниця» від 8 листопада 2022 року №42-1-37/841.
Водночас судами першої та апеляційної інстанцій не було встановлено та перевірено чи вчинялись Відповідачем в порядку, передбаченому статтею 317 МК України, дії, спрямовані на повне та всебічне з`ясування причин невиконання Позивачем умов митного режиму транзиту.
Встановлення факту направлення Відповідачем запиту АТ "Українська залізниця" не може за обставин даної справи свідчити про належну перевірку судами попередніх інстанцій виконання Відповідачем вимог статті 317 МК України, оскільки положеннями частини другої вказаної статті передбачено направлення відповідного запиту саме декларанту та митним органам, яким АТ "Українська залізниця" за обставин даної справи не є.
У той же час, констатувавши факт повідомлення АТ «Українська залізниця" листом від 8 листопада 2022 року №42-1-37/841 Відповідачу інформації щодо місцезнаходження товару за митними деклараціями типу «ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року, №UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022 року, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції належним чином не проаналізували інформацію, яка була зазначена у вказаному листі та не надали їй оцінку в розрізі наявності у Відповідача підстав для невключення певного часу до строку транзитного перевезення товару відповідно до положень частини другої статті 95 МК України. 
Крім того, суди попередніх інстанцій встановивши, що строк граничний строк доставки за обставин цієї справи минув  22 березня 2022 року, водночас не з`ясували та не надали оцінку обставинам, які зумовили складення Відповідачем оскаржуваних вимог про сплату митних платежів лише 22 серпня 2023 року, тобто більш ніж через 18 місяців після сплину строку на завершення транзитних перевезень за митними деклараціями типу «ІМ 40 ЕЕ" №UA903000/2022/904516 від 19 лютого 2022 року, №UA903000/2022/904719 від 22 лютого 2022.
Крім того, Позивач в позовній заяві, хоча і заявляючи безпосередньою підставою позову наявність форс-мажорних обставин, водночас покликався на те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2022 року у справі № 761/6594/22 (провадження № 1-кс/761/4003/2022) залізничні вагони, у яких перевозився товар (№57758815, №57757817, №76603281, №77414092, №76601715, №77373991, №76610906), було арештовано у рамках кримінального провадження №72022000410000003, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, передано, як речові докази в управління АРМА та до завершення заходів організації управління майно передано на відповідальне зберігання АТ «Укрзалізниця» з правом комерційного використання (управління) зазначеними вагонами.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідна інформація була повідомлена Позивачу листом АРМА від 1 листопада 2023 року № 2048/6.1-38-23/6, у відповідь на лист від 24 жовтня 2023 року № 24-10-23/1аз, однак не надано жодної оцінки відповідному доводу Позивача.
Зазначене у сукупності свідчить про поверхневий підхід судів до вирішення спору, який виник між сторонами у цій справі. Відповідно, Верховний Суд не може визнати законними і обґрунтованими рішення судів попередніх інстанцій у цій справі, оскільки не встановлення дійсного предмета доказування та/або ненадання правової оцінки обставинам справи, що входять до предмета доказування, свідчить про недотримання судами вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, не вжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи, шляхом виявлення та витребування доказів, зокрема, з власної ініціативи.
Верховний Суд наголошує, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Отже, у межах цієї справи суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались обов`язку із безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та надання правової оцінки усім доводам учасників справи, порушивши правила офіційного з`ясування обставин справи. Висновок судів попередніх інстанцій в цій справі є передчасним та таким, що ґрунтується на поверхневому дослідженні обставин справи і доводів сторін. 
В свою чергу, в силу приписів частини другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Враховуючи наведене, допущені судами попередніх інстанцій процесуальні порушення унеможливлюють формування Верховним Судом правового висновку щодо того, чи може суб`єкт господарювання підтвердити дію форс-мажорних обставин у судовому порядку у випадку, якщо він не підтвердив цього у досудовому порядку згідно з діючим митним законодавством, та чи втрачає такий суб`єкт право на захист та на звільнення від відповідальності відповідно до МК України, якщо своєчасно не повідомив митний орган про дію форс- мажору відносно до конкретних правовідносинах, щодо яких виник спір між сторонами та, які мають бути визначені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.
4.4 Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Суд визнає, що судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин у справі, що мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.
У цій справі порушення допущені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, а тому справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення із наведенням відповідного правового обґрунтування.
Керуючись статтями 3, 344, 349, 353, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Катма Груп" задовольнити частково.
Скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя                                                                                                     Н.Є. Блажівська
Судді                                                                                                                          І.В. Дашутін
                                                                                                                                   М.М. Яковенко
Постанову в повному обсязі складено 19 травня 2025 року.