ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1554/25 Справа № 216/6242/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 травня 2025 року                                                        м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., 
при секретарі судового засідання                                                       Сербіної І.В.,
представника потерпілого адвоката                                                  Гаркавого М.С.,
за участю захисника адвоката                                                        Повалій О.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності                 ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Гаркавого М.С. на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює на посаді водія КП «Криворіжтепломережа», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, -
в с т а н о в и л а:
постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року , встановлено, що 22 серпня 2024 року інспектором полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ст. лейтенантом поліції Городнічуком Є.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №736556 за ознаками ст. 124 КУпАП, в якому зазначено, що 26.06.2024, об 11 год. 10 хв., по вул. Електроніки, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме: виконанні маневру повороту ліворуч, не переконався в безпечності свого маневру та допустив зіткнення з транспортним засобом «HyundaiSonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який після зіткнення по інерції продовжив рух та допустив наїзд на автомобіль «RenaultKangoo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 та, продовжуючи рух допустив перекидання транспортного засобу. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажири транспортного засобу «HyundaiSonata» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 були травмовані.
На зазначену постанову представником потерпілого адвокатом Гаркавим М.С.подана апеляційна скарга, в якій останнійпросить постанову суду скасувати та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, але керуючись ст. 38 КУпАП закрити провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд під час розгляду справи повністю не прийняв до уваги порушення ОСОБА_1 ПДР України, які зазначені в протоколі, зокрема п.10.1 ПДР. 
Наголошує, що вказане порушення підтверджується висновком експерта від 06.02.2025 року, відповідно до якого встановлено в діях ОСОБА_1 порушення вказаних вимог ПДР, які є в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та технічна можливість ОСОБА_1 запобігти ДТП. 
Наголошує, що показання ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам на різняться з показаннями свідків, місцем контактування транспортних засобів. Водій ОСОБА_2 знаходився в маневрі та здійснював обгін автомобіля ГАЗ, а тому наявність інших транспортних засобів не відповідає дійсності. Своїми показаннями водій ОСОБА_1 підтвердив, що він зупинився, а потім почав рух, тим самим не виконав вимог п. 10.1 ПДР, зокрема не подивився в дзеркало заднього виду, перед виконанням маневру повороту ліворуч, коли водій Хюндай, вже рухався.
Вказує, що показання свідка ОСОБА_3 які викладені в постанові, не відповідають дійсності, оскільки свідок у судовому засіданні підтвердив, що водій ГАЗ стояв, самого моменту ДТП він не бачив, при цьому показання даного свідка підтверджують, що ОСОБА_1 не виконав вимог п.10.1 ПДР. Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , також підтверджують порушення ОСОБА_1 п.10.1 ПДР. 
Стверджує, що суд незаконно та безпідставно зазначив у своїй постанові про порушення ОСОБА_2 п.14.2б, та п. 14.6 а ПДР України, оскільки вказане не відповідає дійсності, оскільки на вказаній дорожній ділянці були відсутні дорожні знаки. При цьому, висновком експерта не встановлено причино-наслідкового зв`язку дій ОСОБА_2 з настанням ДТП. 
Захисником адвокатом Повалій О.В., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подані письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких остання зазначає, що ОСОБА_1 свою вину не визнає та вважає, що ДТП сталось не по його вині, а саме від неправомірних дій водія автомобіля Хюндай ОСОБА_2 . Зазначає, що на проведення експертизи експерту направлялись всі матеріали справи, однак експертом не прийнято до уваги показання свідків та ОСОБА_1 , а прийнято лише ті дані, які зазначені водієм ОСОБА_2 . Більш того, вихідні дані за поясненнями ОСОБА_1 взагалі зазначені не вірно, що прямо вказує на зацікавленість експерта визнати вину ОСОБА_1 .
Вказує, що дії саме ОСОБА_2 були протиправними, що потягли за собою порушення ПДР та настання ДТП. Подія відбулась на неврегульованому перехресті проїзних частин, дорожня розмітка не нанесена, знаки не встановлені. В свою чергу водій ОСОБА_1 рухався відповідно до вимог ПДР України. Показаннями свідків встановлено, що водій ОСОБА_1 почав здійснювати рух, коли пересвідчився у відсутності в цьому перешкод, і лише після цього ОСОБА_2 почав здійснювати обгін. Зауважує, що водій ОСОБА_2 не міг розпочати здійснювати обгін раніше, оскільки йому також було необхідно пропустити зустрічний транспорт. Більш того, як зазначив сам ОСОБА_2 він бачив, що перед ним рухається автомобіль ГАЗ з увімкненим покажчиком повороту ліворуч. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; вислухавши думку учасників судового розгляду; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. 
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.
Суд першої інстанції, дослідивши письмові докази та допитавши свідків обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у настанні ДТП.
Так, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення додано доповідну записку інспектора ВРОМ ДТП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області та ТВО начальника ВРОМ ДТП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП щодо розгляду пригоди за участю водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , протокол огляду місця ДТП з фото-таблицею та письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .
На підставі досліджених доказів, місцевим судом встановлено, що водій транспортного засобу «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухався по вул. Електроніки, перед перехрестям з вул. Дунайською, з метою виконання маневру «поворот ліворуч» зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, увімкнув покажчик лівого повороту та зупинився на перехресті, щоб пропустити зустрічний транспорт. В цей час, безпосередньо в момент виконання водієм ОСОБА_1 маневру повороту ліворуч, водій транспортного засобу «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 наближався до цього перехрестя та в порушення п. 14.2 б) Правил дорожнього руху України, згідно з яким, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, а також п. 14.6 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким, на перехресті обгін заборонено, виїхав на зустрічну смугу руху та, виконуючи обгін транспортного засобу «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив з ним зіткнення, та зіткнення з транспортним засобом «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого допустив перекиданням автомобіля на дах.
Суд дійшов до вказаного висновку приймаючи до уваги показання свідків, надані ними безпосередньо в судовому засіданні та не приймаючи до уваги висновок експерта.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи погоджується з таким висновком місцевого суду.
Так, ОСОБА_1 пояснив, що він рухався по вулиці Електроніки в бік вулиці Дунайська. Завчасно увімкнув лівий покажчик повороту, зайняв крайню ліву полосу та зупинився, пропускаючи зустрічні автомобілі, впевнився, що транспортних засобів, яким він створить перешкоду немає, почав поворот ліворуч, після чого відчув удар в лівий бік автомобіля позаду. Вважає, що ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 , який рухався на великій швидкості і якого він побачив, коли таксі вже летіло у повітрі. Також зазначив, що у водія таксі була можливість об`їхати його праворуч і уникнути зіткнення.
Вказані показання ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. 
ОСОБА_2 , в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що рухався по вул. Електроніки за транспортним засобом «ГАЗ 33023», номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю приблизно 40 км/год. Між ними інших транспортних засобів не було. В процесі зближення, приблизно за 150 м до перехрестя, він змістив автомобіль ліворуч для випередження автомобіля «ГАЗ 33023», оскільки автомобіль «ГАЗ 33023» рухався з меншою швидкістю та продовжував рух, збільшивши швидкість свого руху до 50 км/год. Однак, водій автомобіля «ГАЗ 33023» з увімкненим покажчиком повороту ліворуч різко змінив напрямок руху вліво виконуючи маневр повороту, при цьому, не зупиняючи свій транспортний засіб. Перед зіткненням ОСОБА_2 застосував гальмування та відворот керма вліво, контактував правим переднім кутом з лівою бічною частиною автомобіля «ГАЗ 33023». Після цього зіткнення його автомобіль контактував з автомобілем «Рено», який виїжджав з боку вул. Дунайська, та виїхав за межі проїзної частини, де перекинувся.
Представник потерпілого ОСОБА_9 , в суді апеляційної істанції наполягав, що події відбувались саме так, як виклав ОСОБА_2 , ДТП настала саме через порушення ПДР ОСОБА_10 , а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення тому його необхідно притягнути до відповідальності. 
Свідок ОСОБА_3 , в суді першої інстанції показав, що він на транспортному засобі «RenaultKangoo» виїжджав з вулиці Дунайської на перехрестя з вулицею Електроніки. В цей час побачив автомобіль «ГАЗ 33023», який зупинився перед виконанням повороту ліворуч, позаду «Газелі», стояли ще два автомобілі. Коли «ГАЗ» почав виконувати поворот ліворуч, свідок побачив автомобіль таксі «Uklon», який їхав дуже швидко та почав обгін автомобіля «ГАЗ», виїхавши на зустрічну смугу руху, внаслідок чого зітнувся з автомобілем «ГАЗ», потім із машиною свідка та біля бордюру перекинувся на дах.
Свідок ОСОБА_7 , допитана в суді першої інстанції пояснила, що вона була пасажиром в транспортному засобі «Hyundai Sonata» разом із чоловіком та дітьми їхали на відпочинок. Водій таксі поспішав. Перед ними стояв автомобіль «ГАЗ», який збирався повертати на ліво та щоб обігнати його водій таксі пришвидшився, виїхав на зустрічну смугу руху, тим самим здійснив зіткнення з автомобілем «Газель». Потім автомобіль від удару перекинувся. Вважає, що ДТП можно було б уникнути, якщо б водій таксі об`їхав «ГАЗ» праворуч, де було достатньо місця.
Свідок ОСОБА_8 , в суді першої інстанції пояснив, що під час ДТП був пасажиром у транспортному засобі «ГАЗ 33023», сидів позаду за водієм ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_1 зупинився перед поворотом ліворуч на вулицю Дунайську. В цей момент він відчув удар позаду з лівого боку через зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata», водій якого здійснив обгін.
Згідно з висновком автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-25/2163-ІТ від 06.02.2025 при встановлених вихідних даних, в діях водія ОСОБА_1 по керуванню автомобілем «ГАЗ 33023» вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з ДТП.
Показання вказаних свідків досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для встановленню істини у справи. 
При цьому, експерт не зміг встановити наявність або відсутність порушень ПДР України водієм ОСОБА_2 , через недостатність вихідних даних, зокрема видимість перехрестя, швидкість руху та розташування автомобіля «HyundaiSonata», значення кута ухилу проїзної частини, розташування місця зіткнення, чи застосував водій ОСОБА_2 екстрене гальмування чи відворот керма. 
Зазначене вказує на відсутність достатніх вихідних даних події ДТП, яка сталася за участю як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , при цьому висновок щодо дій ОСОБА_1 за обома варіантами подій експертом виконано. Вказане викликає сумнів у достовірності та повноті проведеного висновку експертом, за відсутності у нього всіх вихідних даних. 
Всі свідки і сам ОСОБА_2 , зазначають що ОСОБА_1 заздалегідь попередив про здійснення повороту ліворуч, шляхом увімкнення відповідного покажчика та зупинився, щоб пропустити зустрічний транспорт. При цьому, водій ОСОБА_2 в судовому засіданні не зазначив логіку своїх дій, яка б відповідала ПДР України, щодо здійснення обгону автомобіля на перехресті перед поворотом, коли бачив перед собою автомобіль, з наміром здійснити повороту ліворуч. 
Апеляційний суд зазначає, що враховуючи характер пошкоджень автомобілів, пошкодження автомобілів та те, якою частиною цих автомобілів відбулось зіткнення свідчать, що ОСОБА_2 будучи безсумнівно обізнаним, що ОСОБА_1 буде здійснювати поворот ліворуч, збільшив швидкість та виїхавши на зустрічну смугу і почав здійснювати обгін. При цьому воді ОСОБА_1 , діючи відповідно до вимог ПДР України, заздалегідь увімкнувши покажчик повороту та зупинившись, щоб пропустити зустрічний транспорт, розраховував, що всі учасники руху, в тому числі ОСОБА_2 будуть дотримуватися ПДР України (п.п. 1.2 -1.3 ПДР), почав здійснювати маневр повороту ліворуч. Отже, апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_1 невідповідності вимог ПДР України, які б були в причинно наслідковому зв`язку х настанням ДТП.
Якщо прийняти до уваги, що ОСОБА_1 порушені вимоги п.10.1 ПДР України, то жодним чином вони не можуть впливати на настання ДТП, оскільки будучи учасником дорожнього руху, він сумлінно виконував встановлені правила дорожнього руху. За умови дотримання вимог ПДР України ОСОБА_2 , наслідки у виді ДТП не настали б. Тобто, відсутній причинно-наслідковий зв`язок настання ДТП з діями ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд зауважує, що для вказаного висновку не потрібні спеціальні знання, тоді як судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.
На підставі викладеного та через недостатність вихідних даних у експерта при здійсненні експертизи, місцевий суд зробив правильний висновок про не прийняття до уваги експертного висновку. А показання свідків та досліджені письмові докази поза розумним сумнівом вказують, що в діях водія ОСОБА_1 відсутні такі порушення ПДР, які б містили причинно-наслідковий зв`язок з настанням ДТП. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги представника потерпілого, встановлено, що висновок судді суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про відсутність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124  КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.
На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Гаркавого М.С., – залишити без задоволення.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду                                        Ірина СВІЯГІНА