КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 березня 2025 року місто Київ.
Справа № 759/1576/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5754/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
судді доповідача                            Желепи О.В.,
суддів:                                             Мазурик О.Ф., Стрижеуса А.М.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року (ухвалене у складі судді Твердохліб Ю.О., повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2023 року)
у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
ВСТАНОВИВ
 
У січні 2022 року позивач ПАТ «АК «Київводоканал» звернувся до суду з вказаним позовом.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що відповідачка є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті «Хрещатик» № 110 (4510), на адресу ПАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг  від відповідачки не надходило. 
Відповідно до п. 1.1 договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачці відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідачка зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. 
Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Таким чином відповідачка,  умови договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2021 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість. 
Загальний розмір заборгованості відповідачки за надані житлово-комунальні послуги складає 50 430,69 грн, яку позивач просив стягнути . 
Крім того позивач просив стягнути вказану суму боргу з урахуванням інфляційної втрати в сумі 18 768,68 грн та трьох процентів річних в сумі 5 054,45 грн, а також витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням позивач ПАТ «АК «Київводоканал» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат. Просить розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Апеляційну скаргу аргументовано тим, що що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. 
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за спожиті послуги. 
Вказує, що договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з фізичною особою є договором приєднання. 05 серпня 2014 року ПрАТ «АК «Київводоканал» в газеті «Хрещатик» опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано відповідний договір. Фізична особа-власник або квартиронаймач, що користується послугами вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору, у разі відмови від отримання послуг, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал». Після розміщення повідомлення на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» від відповідача не надходило жодних заяв або повідомлень про відмову від надання послуг та договору. 
Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність договірних відносин між ПАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 . 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.
 06 березня 2025 року відповідачка подала до Київського апеляційного суду відзив в якому зазначила, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі  74 253, 82 грн.
За таких обставин, апеляційний суд відхиляє клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін та повідомляє, що апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення частково не відповідає.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач не надав суду доказів того, що відповідачка є споживачем послуг, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо безперервного постачання позивачем, як постачальником центрального водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води до будинку за адресою: АДРЕСА_2 у спірний період.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правовідносини між виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», редакція якого діяла до 9 грудня 2017 року, та частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). У деяких випадках виробники (постачальники) послуг можуть бути і виконавцями послуг (наприклад, для власників приватних будинків), а споживач - це фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами.
Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Статтею 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.
Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
В матеріалах справи міститься витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва за період з 01 лютого 2017 року по 30 листопада 2021 року у квартирі АДРЕСА_3 в якому зазначено, що у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
А відтак, у суді відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг за вказаною адресою.
Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_1 існує заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 50 284,39 грн. 
Судом першої інстанції встановлено, що 05 серпня 2014 році в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).
Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.
Відповідно до п. 1.1 Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом с календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.
У матеріалах справи відсутні докази того, що після опублікування позивачем у засобах масової інформації проекту договору (публічної оферти), відповідачка у письмовому вигляді повідомляли ПАТ «Київводоканал» про свою відмову укласти договір чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору, а отже, така публічна оферта вважається погодженою та прийнятою (акцептованою) відповідачкою.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач за вказаною адресою надавав послуги з водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в період з липня 2014 року по жовтень 2019 року.
Матеріали справи не містять доказів надходження до ПАТ «Київодоканал» від відповідачки будь-яких претензій щодо наданих послуг у цей період. Відсутні у матеріалах справи і докази щодо будь-яких заперечень відповідачки до умов договору, факту його укладення чи відмови від отримання послуг, що надає позивач.
Проте, як вбачається з матеріалів справи у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року позивачу від мешканців будинку АДРЕСА_2   колективно було надіслано 96 звернень щодо неналежного надання послуг холодного водопостачання та 61 звернення щодо відсутності гарячого водопостачання.
Зі скарг мешканців буд. АДРЕСА_2 , датованими з жовтня 2019 року вбачається, що холодне та гаряче водопостачання довгий час у будинку буває відсутнє, але плата за споживання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води «Київводоканалом» незаконно нараховується. 
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення договору з відповідачкою та факт надання послуг із водопостачання та водовідведення лише  у період з липня 2014 року по версень 2019 року.
Проте, позивачем не доведено якісне, своєчасне та в повному обсязі постачання житлово-комунальних послуг відповідачці у період з жовтня 2019 року по листопад 2021 року.
Тому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про якісне, своєчасне та в повному обсязі постачання житлово-комунальних послуг відповідачці у період з жовтня 2019 року, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, поданими відповідачкою.  Колегія також враховує, що в розрахунку боргу за вказаний період при такій кількості колективних звернень, жодного перерахунку не проводилось, що доводить позицію відповідача, що саме позивач не надаючи послуги, ухилився від належного оформлення та реагування на колективні звернення мешканців будинку. Та в судовому порядку намагається стягнути борг за вказаний період, без здійснення, щонайменшого перерахунку. Така поведінка на переконання суду є недобросовісною. У суду відсутні підстави вважати, що численні, коективні звернення за вищевказаний період були необгрунтованими.
Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка подавала заяву про застосування  позовної давності. Така заява є обгрунтованою з огляду на таке.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS - CоV - 2" на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641 (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956), від 09.12.2020 № 1236 продовжена до 30.06.2021.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМ України від 21 липня 2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 № 2189-VIII праву споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів кореспондує обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
З урахуванням п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.
Тому, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за період з липня 2014 року по лютий 2017 року.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, колегія суддів доходить висновку про часткове стягнення боргу з відповідачки, а саме у період з березня 2017 року по вересень 2019 року включно у розмірі 15 779, 95 грн - сума основного боргу, 3 987, 16 грн - інфляційні втрати, 1 544, 56 - 3% річних та 28,98 грн - розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, а також те, що суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають встановленим обставинам, не вірно застосував норми матеріального права, порушив процесуальні норми, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України,якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а відтак з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог (29%) у розмірі  1 798, 73 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,    
           
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволеня позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні у розмірі 21 340 (двадцять одна тисячя триста сорок) грн 70 коп., з яких: 15 779, 95 грн - сума основного боргу, 3 987, 16 грн - інфляційні втрати, 1 544, 56 - 3% річних та 28,98 грн - розмір внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір у розмірі 1 798 (одна тисяча сімсот дев`яносто вісім) грн, 73 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
 
Реквізити сторін:
 
Позивач приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ЄДРПОУ: 03327664).
 
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий                                                                                           О.В. Желепа 
 
Судді                                                                                                        О.Ф. Мазурик
 
 А.М. Стрижеус