ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року	Львів	Справа № 461/10305/24 пров. № А/857/9016/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Волчанського А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року, головуючий суддя – Волоско І.Р., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про зміну постанови у справі про порушення митних правил,- 

                                                     В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просила змінити пункт 2 постанови у справі про порушення митних правил №1439/20900/24 від 17.12.2024 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона не погоджується з висновком СЛЕД Держмитслуби, на підставі якого митний орган визначив розмір штрафу, оскільки вартість ввезеного товару є значно нижчою та на день ввезення товару на митну територію України і становила 4992,57 PLN, тобто 51 024,06 грн. У зв`язку з цим, оскільки оскаржена постанова є результатом необ`єктивного розгляду митним органом матеріалів справи, що має наслідком невідповідність висновків фактичним обставинам справи, просить позов задовольнити, зменшити стягнення згідно постанови №1439/20900/24 від 17.12.2024 року зі штрафу у сумі 85 695,91 грн на штраф у сумі 15 307,22 грн.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено; змінено п.2 постанови Львівської митниці постанови №1439/20900/24 від 17.12.2024 року, в частині стягнення штрафу та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товару, на суму 15 307,22 грн.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з фактури № ZO 0368/24 від 15.11.2024 року неможливо ідентифікувати її приналежність до фактично вилучених у гр. ОСОБА_1 товарів, оскільки такі у вказаному документі зазначені однією позицією, натомість такі в протоколі та описі справи про порушення митних правил 1439/20900/24 від 15.11.2024 року відображені в одинадцяти позиціях. Крім того, в матеріалах справи наявні знімки на яких у висновку СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 року №142000-3400-0447 відображено товари індивідуально складені кожен на своєму упакуванні, оскільки такі є новими. В той же час суд не встановлюючи факту відсутності упакування чи зносу шляхом проведення додаткової експертизи враховує покликання ОСОБА_1 щодо товарів як таких, що некомплектні або пошкоджені при транспортуванні; не має оригінальної упаковки; товар після виставки та був проданий як переоцінений.
В судовому засіданні позивач заперечила проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Львівської митниці №1439/20900/24 від 15.11.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 85695,91 грн.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 15 листопада 2024 року близько 08 год. 40 хв. гр. України ОСОБА_1 поверталася з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «Volkswagen», модель "Transporter" р/н НОМЕР_1 , через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниціі в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність в неї будь яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.
В ході проведення візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра, що в ньому наявні предмети або товари, які обмежені або заборонені до ввезення громадянами на митну територію України, або в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: нові запчастини та комплектуючі до принтерів у кількості 44 шт.
Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 року №142000-3400-0447 загальна вартість товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №1439/20900/24, становить 285 653,04 гривень.
Відповідно до примітки до ст. 471 Митного кодексу України, недекларуванням у цій статті вважається не заявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").
Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), що переміщуються через митний кордон України громадянами.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надала суду докази на підтвердження вартості товару - фактуру № ZO 0368/24 від 15.11.2024, згідно якої вартість товару становить 4992,57 PLN, тобто 51 024,06 грн. (згідно курсу валют НБУ на 15.11.2024 року).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 7 КУпАП закріплена гарантія, відповідно до якої, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною першою статті 489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Згідно дефініції, наведеної у п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст. 257 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.266 МК України, декларант зобов`язаний :
1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;
2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;
3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;
4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;
5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (ч.4 ст.266 МК України).
Згідно із ч. 1 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Відповідно до ч. 2 ст. 471 МК України, недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
Матеріалами справи підтверджено, що згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 року №142000-3400-0447 загальна вартість товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №1439/20900/24, становить 285 653,04 гривень.
Також, позивач надала суду докази на підтвердження вартості товару - фактуру № ZO 0368/24 від 15.11.2024 року, згідно якої вартість товару становить 4992,57 PLN, тобто 51 024,06 грн. (згідно курсу валют НБУ на 15.11.2024 року).
Колегія суддів звертає увагу, що висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 року №142000-3400-0447 не містить дані про ціни на аналогічні вилученому товару.
Також, з вказаного висновку неможливо встановити, яким чином експертом СЛЕД Держмитслужби визначалась ціна вартості товарів.
З матеріалів справи слідує, що переміщуваний товар є некомплектним або пошкодженим при транспортуванні; не має оригінальної упаковки; товар після виставки та був проданий як переоцінений.
Згідно фактури № ZO 0368/24 від 15.11.2024 року позивач перевозила товари бувші у вжитку.
Таким чином, фактура № ZO 0368/24 від 15.11.2024 року є належним та допустимим доказом у справі та є доказом оплати за товар, відтак вартість товару на момент ввезення на митну територію України становила 4992,57 PLN або 51 024,06 грн (згідно курсу валют НБУ на 15.11.2024 року), тому розмір штрафу становить 15 307,22 грн, який не буде надмірним тягарем для позивача та буде справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном і відповідатиме фактично встановленим обставинам справи.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року у справі №461/10305/24 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повний текст постанови складено 19.05.2025 року.