ПОСТАНОВА 
іменем України

11 квітня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 398/5625/24
провадження № 22-ц/4809/625/25 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство «Акцент-Банк», 
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 26 грудня 2024 року у складі судді Петренко С.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі по тексту – АТ «Акцент-Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову вказало, що АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року, яким змінено організаційно-правову форму та назву позивача з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п.1.1. статуту АТ «Акцент-Банк».
27 січня 2015 року ОСОБА_1 з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, підтвердивши свою згоду на те, що дана анкета-заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір. Згідно з укладеним між сторонами договору відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у передбаченому договором розмірі. Натомість відповідач, будучи зобов`язаним здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 01 жовтня 2024 року виникла заборгованість у розмірі  37303,64 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 23991,71 грн та заборгованість за процентами – 13311,93 грн. Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача його користь зазначену заборгованість по кредитному договору та судові витрати.
Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 26 грудня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент -Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 січня 2015 року, станом на 01 жовтня 2024 року у розмірі 22161,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в цій частині.
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції,в частині, що оскаржується, - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 27 січня 2015 року ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення шляхом підписання анкети-заяви (а.с.8).
До анкети-заяви позивач додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна COLD», які відповідачем не підписані (а.с.29зворот-30).
Відповідно до довідки за лімітами за кредитним договором клієнта ОСОБА_1 останній кредитний ліміт був встановлений 04 лютого 2020 року в сумі 10000,00 грн, який у подальшому 03 лютого 2021 року був збільшений до 17000,00 грн, 14 березня 2021 року – до 24000,00 грн, 23 вересня 2023 року – до 24000,00 грн (а.с.21).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором б/н від 27 січня 2015 року станом на 01 жовтня 2024 року заборгованість відповідача за наданим кредитом становить 37303,64 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 23991,71 грн, заборгованість за процентами – 13311,93 грн (а.с.4-7).
Як свідчить виписка по картці відповідача, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, за період з 28 січня 2015 року по 01 жовтня 2024 року (враховуючи період заборгованості, визначений позивачем) загальний розмір витрат складає 37303,64 грн. На погашення заборгованості за наданим кредитом відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 41950,62 грн (а.с.4-8).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст.634 ЦК України  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цій справі це АТ «Акцент Банк»).
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, у тому числі розмір тіла кредиту та порядок нарахування процентів, посилався на копію анкети-заяви відповідача, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк», розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила», тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», розрахунок заборгованості.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ця редакція договору, а не інша. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст.1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Встановлено, що в анкеті-заяві позичальника, підписаній відповідачем 27 січня 2015 року, відсутні будь-які відомості про: розмір наданого відповідачу кредиту згідно з укладеним між сторонами договору про надання банківських послуг, вид отриманої ним кредитної картки та умови кредитування (зокрема, процентна ставка; дата, на яку мають бути погашені нараховані відсотки за користування кредитом; розмір щомісячного платежу за користування кредитними коштами, розміри та порядок нарахування штрафу та пені за порушення договірних зобов`язань тощо).
АТ «Акцент-Банк, звертаючись до суду з позовом про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 січня 2015 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила» та які є невід`ємною частиною спірного договору.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено строк дії договору 20 років (пункт 2.1.1.2.1 згаданих Умов), та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному у документах, доданих банком до позовної заяви, розмірі і порядку їх нарахування.
Слід зазначити, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити та періодично вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
За таких обставин, без надання позивачем підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У цій справі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»).
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) дійшла висновку про те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Акцент-Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а саме про нарахування відсотків.
Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом є обґрунтованим та таким, що узгоджується із вимогами чинного законодавства.
Враховуючи викладене вище колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні цього спору суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, оцінив надані докази та дійшов правильних висновків, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної частини рішення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в оскаржуваній частині рішення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 26 грудня 2024 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко
       
С.І. Мурашко