Номер провадження: 33/813/1130/25
Номер справи місцевого суду: 947/3661/25 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року                                                                         м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 14.04.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 07.01.2025 о 20.45 по вул.Академіка Корольова, 2 в м.Одесі керував транспортним засобом – електросамокатом Jet в стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі, висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР №000057 про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 14.04.2025 і закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Скарга обґрунтована тим, що: 
- в матеріалах справи відсутні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;
- судом не зазначено якими саме доказами спростовується інформація, викладена у відповіді ТОВ «Джет Франчайзинг», яка належним чином судом не проаналізована та не враховано, що вказана відповідь підтверджує, що ОСОБА_1 в той день не керував та орендував транспортний засіб Jet, проте в протоколі в графі транспортний засіб вказано: «відсутній, належить Jet»;
- в протоколі не зазначено чи є цей електросамокат саме легким персональним електричним транспортним засобом, працівниками поліції не було визначено марку, модель, потужність двигуна електросамокату і чи підлягає він реєстрації як транспортний засіб, чи має номерний знак або VIN-код, чи має місця для сидіння або перевезення пасажирів, що в сукупності дає підстави стверджувати, що вказаний електросамокат не є механічним транспортним засобом та не проходив відповідної реєстрації;
- посилання патрульної поліції на інформацію в мережі Інтернет не є належним та достатнім доказом того, що електросамокат є транспортним засобом;
- суд переклав обов`язок доведення невинуватості на особу, яка притягається до відповідальності, що є грубим порушенням принципів адміністративного процесу;
-факт порушення ОСОБА_1 п.2.9.а ПДР не знаходить свого підтвердження, оскільки він не керував механічним транспортним засобом, не був водієм, не орендував та не користувався електросамокатом Jet, що зумовлює закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до відповідальності, складу адмінправопорушення, обов`язкові ознаки якого, зазначені у протоколі;
- судом не перевірені обставини вчинення правопорушення та даних, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, не надано належної та обґрунтованої оцінки показанням ОСОБА_1 та поясненням, що були надані суду.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, не з`явився, причини неявки суду не повідомив. В апеляційній скарзі просив справу розглядати за його відсутності. 
Під час вирішення питання про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, судом апеляційної інстанції враховано, що за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.
Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).
З огляду на зазначене, враховуючи положення ч.6 ст.294 КУпАП, у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №218208 від 11.01.2025, яким зафіксовано, що 07.01.2025 о 20.45 по вул.Академіка Корольова, 2 в м.Одесі ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом Jet, номерний знак відсутній, в стані наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги п.2.9а ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі, висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР №000057 від 10.01.2025 про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди). Вказаний протокол складено за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином був запрошений до підрозділу поліції на 11.01.2025 на 12:00 год за адресою: м.Одеса, вул.Корольова,5, та не з`явився (а.с.2,7);
- висновком КНП «ООМ ЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.01.2025, складеним на підставі акту медичного огляду №000057 від 07.01.2025, за яким ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди) а.с.6;
- відеозаписами з реєстратора, що встановлений у службовому транспортному засобі поліцейських, та з бодікамер поліцейських (БК 470620, 470626,471014, 474927). Відереєстратором, що встановлений у службовому транспортному засобі поліцейських, чітко зафіксовано рух електросамокату під керуванням  ОСОБА_1 , особу якого згодом було встановлено, а саме: - електросамокат проїхав повз службового автомобіля співробітників поліції, які прослідували за ним (а.с.34, диск 1, файл «ЕПР1 218208 ОСОБА_1 МP4.»). З відеозаписів бодікамер встановлено, що поліцейський наздогнав ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського не зупинився та продовжив рух на електросамокаті. Після зупинки поліцейський повідомив водію про допущене ним порушення ПДР – перетин подвійної суцільної лінії, просив надати документи, що посвідчують особу. Під час спілкування з водієм працівник поліції виявив на землі позаду ОСОБА_1 згорточок зі змістом зовні схожим на наркотичні речовини – «траву», належність якого ОСОБА_1 заперечувався, та під час здійснення поверхневої перевірки виявлено предмет ззовні схожий на телескопічну дубинку без передбаченого законом дозволу, яку за поясненнями ОСОБА_1 йому подарували, у зв`язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу. Виявивши у водія ознаки наркотичного сп`яніння, інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 , остаточно визначившись, погодився. Після проведення огляду в медзакладі, ОСОБА_1 , будучі повідомленим про дату, час та місце розгляду матеріалів, не з`явився до Управління патрульної поліції у визначений час, на дзвінок інспектора поліції не відповів, тому протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності;
- довідками старшого т.в.о.інспектора ВАП УПП в Одеській області В.Мозгового про не притягнення ОСОБА_1 протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП та отримання посвідчення водія, якими підтверджено кваліфікацію за ч.1 ст.130 КУпАП та статус водія, який склав відповідний іспит, має право керувати транспортними засобами, має відповідний рівень знань ПДР та вмінь безпечного керування.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону). За положеннями ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії. 
За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.9а ПДР).
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи. 
Слід зазначити, що ОСОБА_1 , будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху України. При цьому, презюмоване знання закону є принципом права, згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Незнання вимог діючого законодавства не є підставою для звільнення особи від передбаченої законом відповідальності та закриття провадження у справі, що кореспондується з положеннями ст.68 Конституції України.
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, в сенсі положень ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я в присутності поліцейського. 
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин складання адмініматеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. 
Наявним відеозаписом безперервно та чітко зафіксовані факти керування електросамокатом ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, проходження огляду в медустанові та складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказані обставини ОСОБА_1 у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані. 
Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі. 
Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин щодо керування особою електросамокатом у стані наркотичного сп`яніння. 
Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення – керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та зазначено про встановлення стану наркотичного сп`яніння (канабіноїди) висновком КНП «ООМ ЦПЗ» ООР №000057 від 10.01.2025.
Результати медичного огляду, проведеного в КНП «ООМЦПЗ» ООР, ОСОБА_1 не спростовані, а висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР від 10.01.2025 у встановленому законодавством порядку не оскаржений та не спростований апелянтом під час апеляційного перегляду справи. 
Отже висновок поліцейських про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння підтверджується належним доказом та не спростовується апелянтом.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності фіксації факту руху електросамоката під керуванням ОСОБА_1 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Так, факт керування електросамокатом ОСОБА_1 при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі. 
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, і протоколом про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою у відповідності до норм ст.256 КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Зауважень до протоколу ОСОБА_1 подано не було. 
Керування ОСОБА_1 електросамокатом зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 11.01.2025, який в розумінні положень ст.251 КУпАП, є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1ст.130 КУпАП. Також не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду. Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку особи, яка притягається до відповідальності, щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, у суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності.
Крім того, наявні в матеріалах справи відеозаписи підтверджують факт керування ОСОБА_1 електросамокатом. Так, на оптичному диску під номером 2 на аркуші справи 8 міститься файл під назвою «ЕПР 218208 ОСОБА_1 ст.130+чат.МР4» та на оптичному диску 1 на аркуші справи 34 файл «ЕПР1 218208 ОСОБА_1 МP4.», які містять відеозапис з відеореєстратора, що встановлений в службовому автомобілі поліцейських, яким зафіксовано як ОСОБА_1 рухається перед службовим автомобілем на електросамокаті. Також з відеозаписів бодікамер поліцейських:
-470620 – вбачається, що поліцейський наздогнав ОСОБА_1 , що рухався на електросамокаті, під час спілкування ОСОБА_1 не заперечував факту керування електросамокатом. Спілкуючись телефоном, ОСОБА_1 підтвердив, що він на електросамокаті (час запису 11:59-12:01 Диск 1 а.с.8);
- 470626 - вбачається, що поліцейський наздогнав ОСОБА_1 , що рухався на електросамокаті. ОСОБА_1 не заперечував факту керування електросамокатом, навпаки на питання поліцейського: «Чому не зупинялись?» відповів: «Я в навушниках їхав» (01:38:55 – 01:39:10 год. диск 1 а.с.8), а також на питання поліцейського «Ви на електросамокаті їхали?» надав чітку та однозначну відповідь: «Так» (01:42:10-01:42:13 диск 1 а.с.8). Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 положення законодавства щодо віднесення електросамокатів до транспортних засобів. Більш того, ОСОБА_1 намагався через телефон припинити використання електросамокату, пояснюючи, що цей електросамокат всі гроші у нього «з`їв» (02:01:42 – 02:03:25 год. диск 1 а.с.8)
Отже, з наявних в матеріалах справи відеозаписів, які оглянуті судом апеляційної інстанції, вбачається визнання ОСОБА_1 факту керування електросамокатом та сам факт керування зафіксований відеозаписом. З урахуванням наведеного, не приймаються до уваги лист ТОВ «Джет Франчайзинг» від 24.02.2025 щодо не користування ОСОБА_1 електросамокатом Jet, зокрема 07.01.2025. Вказаному листу місцевий суд надав належну оцінку та не прийняв його до уваги.
Апеляційний суд звертає увагу, що, надавши відповідь ТОВ «Джет Франчайзинг» від 24.02.2025 за вих №24/02/25, сторона захисту не надала суду сам запит від 20.02.2025, з якого можливо встановити за якими даними ТОВ «Джет Франчайзинг» ідентифікувало ОСОБА_1 , як зареєстрованого користувача у сервісі по оренді електросамокатів. При цьому, судом враховано, що особа може мати кілька акаунтів з різними номерами телефонів або ж фактичний користувач і власник акаунта можуть не збігатися, на що ТОВ «Джет Франчайзинг» звернута окрема увага у п.8.14 угоди користувача, що опублікована на офіційному сайті JET.UA. Крім того, за угодою користувача та договором приєднання на офіційному сайті JET.UA компанія (ТОВ «Джет Франчайзинг») може залучати третіх осіб, зокрема суб`єктів господарювання, для надання послуг, необхідних для функціонування сервісу «JET.UA», таких як право використовувати у підприємницькій діяльності комплекс належних Компанії виключних прав, до складу яких входять права на Сервіс JET.UA, ОСОБА_2 . Взаємовідносини між Компанією та суб`єктами господарювання регулюються окремими договорами надання послуг, що визначають обсяг, порядок і умови надання таких послуг. Відтак, компанія працює за франчайзинговою моделлю і кожне місто обслуговується окремими суб`єктами господарювання, які мають власні акаунти та клієнтську базу, а відтак ОСОБА_1 міг орендувати електросамокат Jet через іншого суб`єкта господарювання. 
Враховуючи наведене, а також за наявності в матеріалах справи відеозапису, який безпосередньо фіксує факт керування ОСОБА_1 електросамокатом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, надана суду копія відповіді ТОВ «Джет Франчайзинг» не є належним доказом того, що ОСОБА_1 07.01.2025 о 20:45 год. не керував електросамокатом Jet.
Доводи апелянта щодо не віднесення електросамокату до транспортних засобів не ґрунтуються на відповідній правовій основі.
Так, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, зі змінами, при розгляді адміністративних справ, зокрема, за ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №13-06.
За положеннями ст.121 КУпАП під транспортними засобами у ст.ст.121-126, 127-1 - 128-1, ч.1 і 2 ст.129, ст.ст. 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пункт 1.10 ПДР України передбачає, що транспортний засіб – пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. В свою чергу, механічний транспортний засіб – транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому – механічний транспортний засіб.
Слід зазначити, що 23.03.2023 набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким визначено, що легкий персональний електричний транспортний засіб – колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Вказаним законом внесені зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, визначено, що:
-електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається фіксація керування ОСОБА_1 електросамокатом марки Jet, номерний знак відсутній, належить компанії Jet. Посилання апелянта, що в протоколі в графі транспортний засіб вказано: «відсутній, належить Jet» спростовується протоколом, яким в розділі 6 протоколу зазначена інформація про «транспортний засіб (марка, модель, номерний знак, належить) – ІНШІ ОСОБА_3 ; відсутній; належить ОСОБА_3 ». Отже, зафіксовано марку транспортного засобу - Jet, номерний знак в якого відсутній, належить Jet, про що додатково було повідомлено ОСОБА_1 листом УПП в Одеській області від 11.01.2025 та повідомлено про віднесення даного електросамокату до легких персональних електричних транспортних засобів.
У зв`язку з тим, що електричні самокати Jet не підлягають державній реєстрації, використання загальнодоступних джерел Інтернету для встановлення характеристики транспортного засобу не суперечить правовим нормам. З листа УПП в Одеській області від 11.02.2025 вбачається, що електросамокати Jet мають потужність моторів до 1 000 Вт та мають по два колеса.
Відтак, електросамокат, яким керував ОСОБА_1 в день події, є легким персональним електричним транспортним засобом, який відноситься до категорії транспортних засобів.
В цьому контексті апеляційний суд також приймає до уваги правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Слід звернути увагу, що частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою в стані сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР України щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п. 2.9а щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР України, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Більш того, відповідно до п.1.9 угоди користувача JET.UA електросамокат - транспортний засіб, що надається Користувачу на умовах Договору приєднання.  Протягом оренди користувач зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху та інших вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України. Користувачеві забороняється використання транспортного засобу у стані алкогольного, наркотичного, токсичного чи будь якого іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що погіршують реакцію та увагу, у хворобливому чи стомленому стані, що ставить під загрозу безпеку руху та оточуючих (п.4.5).
За таких обставин, доводи апелянта, що електросамокат не є транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. 
Доводи апелянта щодо не зазначення в протоколі чи є цей електросамокат саме легким персональним електричним транспортним засобом не ґрунтуються на відповідній правовій основі, з огляду на положення ст.256 КУпАП.
Доводи апелянта щодо перекладання обов`язку доведення невинуватості на особу, яка притягається до відповідальності, ґрунтуються на неправильній суб`єктивній оцінці апелянта та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд надав належну оцінку.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010).
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд дійшов висновку, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.
Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції – залишенню без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                  І.А. Артеменко