П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/2412/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.                                  Дата і місце ухвалення: 11.04.2025р., м. Одеса                                                                       	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області №95110100139 від 31.12.2024р. про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 18.06.1990р. по 01.03.2010р. в органах державної податкової служби, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.11.2024р. №271/15-32-10-02-12 та №272/15-32-10-02-23, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 (зі змінами).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, де отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про переведення його на пенсію держслужбовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №95110100139 від 31.12.2024р. позивачу відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на те, що відповідно до наданих документів стаж державної служби ОСОБА_1 становить 12 років 01 місяців 02 дні. При  цьому, територіальним органом ПФУ протиправно не зараховано до стажу державної служби позивача період його роботи з 18.06.1990р. по 01.03.2010р. в органах державної податкової служби, про що містяться відповідні записи у трудовій книжці. Позивач стверджував, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.04.2025р. позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №95110100139 від 31.12.2024р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» з 25.12.2024р.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області перевести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 25.12.2024р. пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 18.06.1990р. по 01.03.2010р., з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.11.2024р. №271/15-32-10-02-12 та №272/15-32-10-02-23, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 (зі змінами).
Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 11.04.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що посади контролюючих органів не належать до категорії посад державних службовців, у зв`язку з чим відсутні підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Під час розгляду наданих документів встановлено, що згідно записів трудової книжки, позивач працював з 18.06.1990р. по 25.11.1996р. та з 26.12.1996р. по 01.03.2010р. у Державній податковій службі України. 20.10.1992р. позивачу присвоєно звання Радника податкової служби II рангу, 15.07.1994р. прийнята присяга державного службовця, а 17.05.2006р. присвоєно спеціальне звання - державний радник податкової служби першого рангу. Після цього періоду відсутні записи про встановлення ОСОБА_1 будь-якого іншого рангу державного службовця.
Також, апелянт посилається на те, що при зобов`язанні ГУ ПФУ в Одеській області перевести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 25.12.2024р. пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу» суд першої інстанції перебрав на себе функції суб`єкта владних повноважень. Крім того, судом не враховано, що відомості, наведені у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.11.2024р. №271/15-32-10-02-12 та №272/15-32-10-02-23, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, територіальним органом ПФУ не досліджувалися. 
ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що наразі сталою є практика Верховного Суду з приводу того, що посадові особи органів ДПС, які обіймали посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету та яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись їм до стажу державної служби, який дає право на пенсію.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.
25.12.2024р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII.
До заяви позивачем додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.11.2024р. №271/15-32-10-02-12 та №272/15-32-10-02-23, видані Головним управлінням ДПС в Одеській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №95110100139 від 31.12.2024р. ОСОБА_1 відмовлено у переведені з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. 
Так, у рішенні вказано, що Законом №889-VIII визначене право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ «Про державну службу». Відповідно до пунктів 10 і 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких установлювались ранги державних службовців.
Згідно записів трудової книжки, позивач працював з 18.06.1990р. по 25.11.1996р., з 26.12.1996р. по 01.03.2010р. у Державній податковій службі України. 20.10.1992р. присвоєно звання Радника податкової служби ІI рангу, 15.07.1994р. прийнята присяга державного службовця, а 17.05.2006р. присвоєно спеціальне звання «державний радник податкової служби першого рангу». Після цього періоду відсутні записи про встановлення будь-якого іншого рангу державного службовця. Посадовим особам контролюючих органів згідно зі ст. 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців, і, відповідно, ці посади не належать до категорії посад державної служби.
Оскільки посади контрольних органів не належать до категорії посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ, відповідач дійшов висновку, що для призначення пенсії за нормами Закону №889-VIII немає підстав.
За висновками відповідача, загальний стаж заявника відповідно до наданих документів становить 36 років 9 місяців 18 днів, в тому числі стаж державної служби 12 років 1 місяць 2 дні. 
Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ГУ ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , дійшов висновку про наявність у позивача станом на момент його звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» стажу роботи на посадах державної служби понад 20 років. Суд зазначив, що оскільки ОСОБА_1 безперервно працював з 18.06.1990р. по 01.03.2010р. в органах державної податкової служби, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), йому присвоювались відповідні ранги державного службовця та спеціальні звання, такий період роботи (служби) позивача належить зарахувати до стажу державної служби та останнім дотримано вимоги пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року №889-VIII щодо перебування на посаді державної служби на день набрання чинності цим Законом.
За таких обставин, за висновками суду, з метою ефективного захисту права позивача, наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області перевести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 25.12.2024р. пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 18.06.1990р. по 01.03.2010р., з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.11.2024р. №271/15-32-10-02-12 та №272/15-32-10-02-23, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача на пенсію державного службовця згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. На час звернення із відповідною заявою позивач отримував пенсію по інвалідності, призначену за нормами Закону №1058-IV.
Основним аргументом ГУ ПФУ в Одеській області є відсутність у позивача права для призначення пенсії держслужбовця, з огляду на те, що період роботи ОСОБА_1 у державній податкові службі не може бути зарахований до стажу держслужби, а також посилання на те, що на осіб, яким присвоюються спеціальні звання, не поширюються положення Закону №889-VІІІ.
Колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи апелянта з огляду на наступне. 
До 01.05.2016р. діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993р. №3723-VIII (далі – Закон №3723-VIII).
В силу вимог статті 37 Закону №3723-VIII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Проте, з 01.05.2016р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015р. (далі  - Закон №889-VІІІ).
У зв`язку з набранням чинності Законом №889-VІІІ з 01.05.2016р. втратив чинність Закон №3723-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.
Відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Верховний Суд у постанові від 15.08.2019р. у справі №676/6166/17 зазначив, що за наявності в особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, проте за наступної умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Проте, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ від 19.12.1993р. передбачені додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Крім того, Верховний Суд зауважив, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р. №283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII), робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, Державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів зараховується до стажу державної служби.
Аналогічну правову позицію  висловлено Верховним Судом у постановах від 16.06.2022р. у справі №399/473/17, від 29.09.2022р. у справі №234/6967/17, від 22.05.2024р. у справі №500/1404/23.
У постановах Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі №465/7218/16-а, від 03.07.2018р. у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018р. у справі №591/6970/16-а, від 18.03.2021р. у справі №500/5183/17 висловлено правову позицію, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до  Закону №3723-XII.
Крім того, відповідно до абз. 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у період з 18.06.1990р. по 01.03.2010р. ОСОБА_1 працював в органах державної податкової служби. 
20.10.1992р. позивачу присвоєно звання Радника податкової служби ІI рангу, 15.07.1994р. ним прийнята присяга державного службовця, а 17.05.2006р. присвоєно спеціальне звання «державний радник податкової служби першого рангу».
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що у спірний період позивачу не присвоювалися ранги державних службовців. 
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016р. «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Отже, оскільки стаж державної служби ОСОБА_1 становить понад 20 років та на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду із заявою від 25.12.2024р., останній досяг пенсійного віку, що не заперечується відповідачем, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії держслужбовця.
ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно відмовило в переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим оскаржуване рішення №95110100139 від 31.12.2024р. є протиправним та підлягає скасуванню.
Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016р. №622 затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).
Відповідно до пункту 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60% суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 01.05.2016. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
Відповідно до пункту 5 Порядку №622 довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Разом із заявою від 25.12.2024р. про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 надав до органу ПФУ довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.11.2024р. №271/15-32-10-02-12 та №272/15-32-10-02-23, видані Головним управлінням ДПС в Одеській області за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 (зі змінами).
А відтак, з урахуванням положень  ст.37 Закону №3723-ХІІ та п.4 Порядку №622,  розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати, зазначеної у вказаних довідках. 
Стосовно доводів апелянта про втручання суду у дискреційні повноваження територіального органу Пенсійного фонду, колегія суддів зазначає таке.
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про державну службу».
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з метою поновлення прав позивача рішення ГУ ПФУ в Одеській області про відмову в переведенні на пенсію держслужбовця має бути скасоване, як протиправне. Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що порушене право ОСОБА_1 має бути відновлене шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області, як органу в якому він перебуває на обліку, здійснити переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 18.06.1990р. по 01.03.2010р., з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.11.2024р. №271/15-32-10-02-12 та №272/15-32-10-02-23, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 (зі змінами).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення скарги Головного управління та скасування рішення від 11.04.2025р. колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                       Повний текст судового рішення виготовлений 02 червня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук