ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 472/801/21
провадження № 51-4440км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання прокурора	  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засуджених 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, жителя АДРЕСА_1 , 
ОСОБА_8 ,   ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бакай Вознесенського району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_2
на вирок Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2024 року. 
Обставини справи

1. Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 6 грудня 2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 4 роки і на підставі статті 75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
2. Цим же вироком засуджено ОСОБА_10 , судові рішення щодо якого не оскаржені.
3. Суд визнав доведеним, що вночі 19 лютого 2021 року засуджені за попередньою змовою проникли до складського приміщення в с. Покровка Вознесенського району Миколаївської області, звідки таємно викрали майно ОСОБА_11 на загальну суму 50451,96 грн.
4. Оскарженим вироком апеляційний суд скасував вирок в частині призначеного покарання і виключив з вироку рішення про звільнення ОСОБА_8 і ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК.
Вимоги і доводи касаційних скарг

5. Захисник, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить змінити вирок апеляційного суду та застосувати до засуджених положення статті 75 КК.
6. Він стверджує, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про неможливість виправлення засуджених без ізоляції від суспільства, оскільки всупереч вимогам статті 65 КК не врахував повною мірою пом`якшуючих обставин, зокрема щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів, а також позитивних даних про їх особи. Крім того суд не врахував те, що засуджені не вважались такими, що мають судимість, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання, а також доповідь Центру пробації про можливість їх виправлення без позбавлення волі.
Позиції учасників касаційного розгляду

7. Прокурор заперечив проти задоволення касаційних вимог сторони захисту та просив залишити вирок апеляційного суду без зміни, вважаючи його законним і обґрунтованим. 
8. Захисник просив провести судове засідання в порядку письмового провадження відповідно до статті 435 КПК
9. Представник потерпілого повідомив про можливість здійснення касаційного розгляду без участі потерпілої сторони.
10. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
12. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 438 та статті 414 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень може стати явна несправедливість призначеного покарання. Переконливих аргументів, які би доводили, що обране засудженому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину в касаційній скарзі не наведено.
13. Статтями 50 та 65 КК визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. 
14. Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та інші обставини, які мають правове значення, і дійшов висновку про неправильне застосування судом першої інстанції положень статті 75 КК. 
15. Апеляційний суд виходив із того, що засуджені за попередньою змовою вчинили тяжкий корисливий злочин.Проаналізувавши матеріали справи цей суд не встановив обставин, які би свідчили про те, що обвинувачені щиро покаялись та шкодують про вчинення ними злочину.
16. Не залишились без оцінки суду й дані про особи засуджених, які ніде не працюють, за місцем проживання характеризуються посередньо. Також судом враховано, що до них вже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в їх поведінці.
17. Суд не має підстав вважати таке рішення апеляційного суду необґрунтованим, адже всі докази у справі були отримані без допомоги засуджених, визнання останніми своєї винуватості та надання правдивих показань не є беззаперечним свідченням щирого каяття з огляду на те, що завдану злочином шкоду не відшкодовано.
18. Також Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать про сформовану стійку спрямованість засуджених на вчинення корисливих злочинів. 
19. Таким чином, з урахуванням усіх обставин справи, даних про особи винних, у тому числі тих, про які йдеться в касаційній скарзі, апеляційна інстанція дійшла обґрунтованого висновку про те, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення засудженими нових злочинів можливо лише в умовах їх ізоляції від суспільства і належним чином умотивувала своє рішення. 
20. Разом із тим, апеляційний суд взяв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, відомостей про перебування засуджених на спеціальних медичних обліках, визнання винуватості, їх молодий вік. Оцінивши ці обставини у сукупності, апеляційний суд призначив засудженим покарання наближене до мінімального в межах передбаченої законом санкції.
21. Таким чином, Суд уважає, що апеляційний суд не порушив вимог статей 50, 65 КК, а призначене засудженим покарання відповідає визначеним законом загальним засадам, є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів. 
22. Вирок апеляційного суду відповідає статтям 370, 374, 420 КПК, а тому підстав для його скасування або зміни Суд не вбачає. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 та  ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                         ОСОБА_3