Справа № 930/1191/22
Провадження № 22-ц/801/964/2025
Категорія: 21
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року	Справа № 930/1191/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи: 
позивачка ОСОБА_1 ,
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фермерське господарство «Гріагро», 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року, постановленого у складі судді Царапори О. П. у м. Немирові, дата складення повного судового рішення 20 лютого 2025 року, -
в с т а н о в и в :
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області до ТОВ «Вінницяагропроектбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фермерське господарство «Гріагро» про визнання відсутнім права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 395631 від 17 квітня 2009 pоку, належить земельна ділянка площею 2,2545 га, яка розташована на території Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, кадастровий номер 0523089400:01:001:0247.
01 червня 2009 року між позивачкою та TOB «Вінницяагропроектбуд» було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07 червня 2010 року № 041004800104, за яким вона передала належну їй земельну ділянку в оренду на строк 5 років. 
У грудні 2020 року, коли позивачка захотіла самостійно використовувати земельну ділянку, від бухгалтерії відповідача їй стало відомо про існування договору оренди землі від 05 червня 2015 року, який вона не укладала, орендну плату не отримувала. Також позивачка дізналася, що належна їй на праві власності земельна ділянка перебуває в суборенді у Фермерського господарства «Гріагро». Реєстрацію іншого речового права було здійснено державним реєстратором Реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області Науменко О. М., 29 жовтня 2015 pоку, номер запису про інше речове право: 11802859.
Згідно умов спірного договору оренди землі від 05 червня 2015 року позивачка передала у строкове платне користування визначену земельну ділянку строком на 30 (тридцять) років.
З урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивачка просила визнати відсутнім право оренди у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд» відносно земельної ділянки площею 2,2545 га, яка розташована на території Язвінської сільської ради Немирівського району Вінницької області, має кадастровий номер 0523089400:01:001:0247, що належить на праві власності ОСОБА_1 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд» повернути ОСОБА_1 вказану земельну ділянку.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року позов задоволено: 
- визнано відсутнім право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд», що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 жовтня 2015 року (номер запису про інше речове право 11802859) державним реєстратором Реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області Науменко Оксаною Миколаївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке прийняте на підставі Договору оренди землі від 05 червня 2015 року, відносно земельної ділянки площею 2,2545 га, яка розташована на території Язвінської сільської ради Немирівського району Вінницької області, має кадастровий номер 0523089400:01:001:0247, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,2545 га, яка розташована на території Язвінської сільської ради Немирівського району Вінницької області, має кадастровий номер 0523089400:01:001:0247;
- стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на: оплату судового збору, у сумі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок; проведення експертизи, у сумі 4 530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 80 копійок; професійну правничу допомогу, у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 як власник земельної ділянки не укладала договір оренди, що позбавляє її можливості вільно розпоряджатися та користуватися належною їй земельною ділянкою. 
Не погодившись із таким рішенням, 20 березня 2025 року ТОВ «Вінницяагропроектбуд» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду, цивільну справу № 930/1191/22 направити до Господарського суду Вінницької області для розгляду в межах справи № 902/25/24 про банкрутство ТОВ «Вінницяагропроектбуд», судові витрати стягнути з позивачки.
Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі № 759/9008/19, за наявності існуючого у господарському суді провадження про банкрутство діє правило виключної підсудності і справа підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, що відповідає приписам пункту 8 частин 1 статті 20 і частини 9 статті 30 ГПК України та частини 2 і 3 статті 7 Кодексу України з питань банкрутства. 
Під час розгляду справи судом першої інстанції не враховано, що предметом спору є вимоги майнового характеру, які пред`явлені до ТОВ «Вінницяагропроектбуд», тоді як наразі на розгляді господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/25/24 про банкрутство ТОВ «Вінницяагропроектбуд»
Від позивачки ОСОБА_1 у встановлений законом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, 30 квітня 2025 року нею подана заява, в якій вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
У судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. 
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
-згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 395631, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2.2545 га, що розташована в селі Язвинки, Немирівського району Вінницької області та була надана їй на підставі розпорядження № 515 Немирівської районної державної адміністрації від 12 вересня 2008 року, кадастровий номер земельної ділянки 0523089400:01:001:0247 (а.с.13, том 1);
-згідно акту підтвердження проживання, ОСОБА_1 з жовтня 2012 року проживає у будинку сина ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 , так як потребує стороннього догляду (а.с.14);
- згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 1 кварталу 2011 року по 4 квартал 2014 року ОСОБА_3 отримувала такі доходи: від ТОВ «Вінницяагропроектбуд» за 2011 рік за надання майна в лізинг нараховано – 1 005,88; від ТОВ «Вінницяагропроектбуд» за 2012 рік, за надання майна в лізинг, нараховано – 1300,00; від ТОВ «Вінницяагропроектбуд» за 2013 рік, за надання майна в лізинг, нараховано – 1 010,00; від ТОВ «Вінницяагропроектбуд» за 2014 рік, за надання майна в лізинг, нараховано – 1 010,00 (а.с.15, том 1);
- згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з 1 кварталу 2016 року по 4 квартал 2019 року, інформація про доходи відсутня (а.с.16, том 1);
- 01 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Вінницяагропроектбуд» був укладений договір оренди землі, відповідно до пункту 2 якого, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,2545 га, у тому числі 2,2545 га ріллі. Відповідно до пункту 8, Договір укладено на 5 (п`ять) років. Договір підписано та зареєстровано у Вінницькій регіональній філії «ДП «Центр ДЗК» про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 07.06.2010 року за № 041004800104 (а.с.18-20, том 1);
- згідно акту прийому передачі земельної ділянки від 08 червня 2010 року, ТОВ «Вінницяагропроектбуд» прийняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 395631) площею 2.2545 га ріллі в задовільному стані, спірні питання відсутні (а.с.21, том 1);
- 05 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Вінницяагропроектбуд» укладено договір оренди землі, відповідно до пункту 2 якого, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,2545 га, у тому числі 2,2545 га ріллі. Відповідно до пункту 8, Договір укладено на 30 (тридцять) років (а.с.22-23, том 1);
- відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, 29 жовтня 2015 року державним реєстратором Науменко О. М., зареєстровано договір оренди землі, серії та номер б/н, виданий 05 червня 2015 року, строком на 30 років, відносно земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Немирівський район, Язвинківська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 0523089400:01:001:0247, площею 2,2545 га. Орендар - ТОВ «Вінницяагропроектбуд», орендодавець – ОСОБА_1 (а.с.24, том 1);
- відповідно до висновку експерта від 15 листопада 2022 року № СЕ-19/102-22/16110-ПЧ, підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 01 червня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Вінницяагропроектбуд» в особі директора Блідченка М .М., та підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 05 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Вінницяагропроектбуд» в особі директора Матієнка В. М., виконані не однією особою, а різними особами (а.с. 73 – 76, том 1).
Між сторонами виник спір про повернення земельної ділянки власнику через відсутність у відповідача права оренди.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.
Відповідно до пункту 8 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.
Згідно з частиною другою статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Вищевказана норма права визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року у справі № 902/25/24 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Вінницяагропроектбуд»; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Голубенко О. В.; призначено попереднє засідання у справі.
В подальшому у цій справі було наступне:
- ухвалою Господарського суду Вінницької області 24 червня 2024 року закрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Вінницяагропроектбуд», припинено повноваження арбітражного керуючого Голубенко О. В. як розпорядника майна, припинено дію мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року у справі № 902/25/24 та скасовано заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, введені ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23 лютого 2024 року;
- постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 серпня 2024 року, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 24 червня 2024 року у справі № 902/25/24 залишено без змін; 
- постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 28 листопада 2024 року, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 серпня 2024 року та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 24 червня 2024 року скасовано, справу передано для продовження розгляду справи до суду першої інстанції;
- ухвалою Господарського суду Вінницької області 27 грудня 2024 року прийнято справу № 902/25/24 до свого провадження та наразі ТОВ «Вінницяагропроектбуд» перебуває в процесі банкрутства.
Апеляційним судом 01 травня 2025 року з «Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність)» отримано Інформаційну довідку про перебування суб`єкта у процедурі банкрутства, якою підтверджено, вищенаведену інформацію та те, що станом на сьогодні відносно ТОВ «Вінницяагропроектбуд» порушено справу про банкрутсво № 902/25/24, Господарський суд Вінницької області, арбітражний керуючий Болховітін В. М.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 752/4361/15 вказано, що, виходячи із положень пункту 7 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (аналогічні положення закріплено у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України), частини другої статті 7 КУзПБ, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Крім того, до спорів, пов`язаних із майновими вимогами до боржника, відносяться спори про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, спори, пов`язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.
Аналогічні висновки в подальшому неодноразово були повторені та конкретизовані Верховним Судом, а саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20), від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 у справі № 334/5073/19.
У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.
Таким чином, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу України з питань банкрутства, тобто з 21 жовтня 2019 року, має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.
Положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.
До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.
Відповідно до Закону України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» частину п`яту статті 93 ЗК України викладено у такій редакції: «5. Право користування (оренда, емфітевзис) земельною ділянкою сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передавати у заставу її користувачем без погодження із власником такої земельної ділянки, крім випадків, визначених законом. Відчуження, застава права користування земельною ділянкою здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюються відчуження або на користь якої передається у заставу право користування. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права користування у порядку, передбаченому законодавством».
Законом України від 02 травня 2023 року № 3065-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання вчинення нотаріальних та реєстраційних дій при набутті прав на земельні ділянки» частину п`яту статті 93 ЗК України викладено у такій редакції: «5. Право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством».
Наведеними змінами були розширені повноваження орендаря щодо розпорядження правом оренди земельної ділянки, зокрема, орендар набув право відчужувати, передавати в заставу право оренди земельною ділянкою сільськогосподарського призначення без погодження із власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом.
Тобто, законодавець зняв обмеження оборотоздатності майнових прав (оренди) для користувача земельної ділянки, надавши йому право відчужувати їх без погодження із власником.
Оскільки права й обов`язки в орендних правовідносинах зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, тобто є триваючими, тому до правовідносин щодо відчуження права оренди земельної ділянки застосовуються положення нових актів цивільного законодавства.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2024 року у справі № 904/9875/21.
З огляду на положення частини п`ятої статті 93 ЗК України, із змінами, внесеними Законами України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX, від 02 травня 2023 року № 3065-IX, а саме надання законодавцем права користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки, до ліквідаційної маси боржника можуть бути включені і майнові права, що належать боржнику та які міг відчужити сам боржник, оскільки кошти, виручені від їх продажу, можуть спрямовуватися на задоволення вимог кредиторів, які пред`явлені до боржника.
Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 732/702/24. 
Враховуючи викладене, заявлені у цій справі ОСОБА_1 вимоги про визнання відсутнім права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку вплине та змінить розмір ліквідаційної маси боржника в тому числі і обсяг грошових зобов`язань боржника ТОВ «Вінницяагропроектбуд».
Таким чином, з врахуванням законодавчих змін пов`язаних з наданням законодавцем права користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки та можливості включення до ліквідаційної маси боржника майнових прав, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають розгляду у порядку, визначеному ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Кодексом України з процедури банкрутства.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 КПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вінницяагропроектбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фермерське господарство «Гріагро» про визнання відсутнім права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку, - слід закрити. Одночасно в порядку частини 1 статті 256 ЦПК України слід роз`яснити позивачці ОСОБА_1 про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання нею цієї постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись ст. 255 ч. 1 п. 1, 367, 368, 374, 377 ч. 1, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в : 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд» задовольнити.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року  скасувати.
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницяагропроектбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фермерське господарство «Гріагро», про визнання відсутнім права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку. 
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції.
Роз`яснити ОСОБА_1 її право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Вінницького апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01 травня 2025 року.

Головуюча                               Т. М. Шемета

Судді:                                  О. Ю. Береговий

                                                                                О. С. Панасюк