Справа № 303/5710/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       03 квітня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2025 року, ухвалене головуючим суддею Мирошниченко Ю.М., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів
встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у шлюбі від якого в якому народили двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та визначено місце проживання дітей, зокрема: ОСОБА_3 з батьком, а ОСОБА_4 з матір`ю. Наразі донька ОСОБА_3 проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні та вихованні, а відповідачка не надає допомогу на утримання дитини.
У зв`язку з вказаним, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2025 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

10 грудня 2024 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено повторне заочне рішення, яким позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
В своїх доводах посилається на те, що судом розглянуто справу без її участі та належного повідомлення про час та місце розгляду справи. При цьому судом не враховано при визначенні розміру аліментів того, що на її утриманні, крім доньки ОСОБА_4 , є ще непрацездатна мати ОСОБА_5 . Крім того зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання старшої доньки є більший за розмір аліментів, які стягуються з позивача на її користь на утримання молодшої доньки, що на її думку, є несправедливим.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03.03.2025 відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мушак К.М., просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вказує, що апелянтом не наведено доводів які давали підстави вважати, що суд розглянув справу з порушенням вимог процесуального закону. Відповідачка достеменно знала про розгляд судом справи та зловживала своїми процесуальними правами, подаючи неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, апелянтом не надано переконливих доказів про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 30.09.2020, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 7).
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 4 000 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 земельної ділянки площею 0,0946 га, за адресою АДРЕСА_1 .
Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 .
Згідно з актом № 49 від 09.06.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_2 .
Позивач стверджує, що сам займається утриманням, вихованням і розвитком доньки, а відповідачка не надає допомоги на утримання доньки. 

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.
За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отже, аліменти - це кошти необхідні для забезпечення дитини усім необхідним для повноцінного розвитку, а тому встановивши розмір доходу відповідача чи його відсутність, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір аліментів.
Так, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.

Визначений судом розмір аліментів, на думку колегії суддів, відповідатиме принципам розумності та справедливості та рівності між батьками в утриманні доньки. При цьому, сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів за наявності до цього підстав.

Твердження відповідачки про те, що її не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи слід визнати необґрунтованими, оскільки вона достеменно знала про судових розгляд цієї справи та нею неодноразово подавалися до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 
Доводи апелянта про те, що на її утриманні крім молодшої доньки перебуває також непрацездатна мати ОСОБА_5 , на переконання апеляційного суду, не є тією підставою щоб не надавати матеріальної допомоги своїй неповнолітній доньці ОСОБА_3 , яка потребує такої допомоги. Крім того, з наданих апелянтом доказів ОСОБА_5 отримує пенсію за віком.
Слід також врахувати, що ОСОБА_1 працює в Головному управлінні ДПС у Закарпатській області, отримує заробітну плату, що свідчить про можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , яка проживає з батьком.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів у визначеному розмірі та не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін.

Керуючись приписами статей 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: