ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/448/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/8553/24 	Пироженко  С. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 березня 2025 року м. Черкаси   :
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Гончар Н.І, Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Блізнєцова Євгенія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування несплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 10.02.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Черкаси по вул. Святотроїцька, 73 за участю транспортного засобу SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний позивачеві автомобіль зазнав технічних ушкоджень.
Постановою Соснівського районного суду від 05 березня 2024 року (справа № 712/2176/20, провадження № 3/712/9681/24) винним в спричиненій дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 .
Відповідальність водія AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217084804, у ПАТ «HACK «ОРАНТА», страховий ліміт 160 000,00 грн., франшиза 2 500,00 грн.
В подальшому страховик визнав дану подію страховим випадком та сплатив на користь позивача страхове відшкодування, в розмірі 67791 грн. 84 коп.
Не погодившись з розміром сплаченого страхового відшкодування, позивач звернувся до СОД «Старинець М.В.», в результаті чого оцінювачем ОСОБА_3 , який перебуває з ним в трудових відносинах, було складено звіт про оцінку № А02-35 від 04.03.2024 року, згідно якого: вартість відновлювального ремонту КТЗ SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 складає 270 613 грн. 76 коп., вартість матеріального збитку складає 182 720,00 грн., ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому стані становить 68 603,00 грн.
Оскільки вартість ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість на момент настання ДТП, його слід визнати фізично знищеним та застосувати приписи ст. 30 Закону, щодо порядку розрахунку страхового відшкодування.
Відтак, розмір несплаченого належного позивачу страхового відшкодування, що підлягає до стягнення за рахунок ПАТ "HACK "ОРАНТА", розраховано наступним чином: 182 720,00 грн. (вартість авто до ДТП) - 68 603, 00 грн. (вартість авто після ДТП) - 67 791, 84 грн. (часткова сплата) - 2 500, 00 грн. (франшиза) = 43 825, 16 грн.
З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач звертався до страховика із заявою до якої надав проведений звіт. Просив переглянути страхову справу та здійснити доплату. Однак страховик ігнорує його звернення.
Крім того, зазначив, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 , йому, як власнику пошкодженого транспортного засобу SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 , було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки даний автомобіль використовувався ним як у повсякденному житті так і під час виконання своїх робочих та життєвих потреб. Протягом тривало терміну він економлячи кошти, утискаючи сімейні витрати на життєві потреби відкладав кошти, задля того аби придбати інший автомобіль. Спричинені внаслідок цього психологічні страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для його самопочуття і здоров`я, зокрема це посприяло накопиченню негативних психоемоційних та формуванню несприятливих психоматичних змін, які полягають у: емоційній напрузі, знервованості, пригніченості, нестійкому настрою, підвищеній тривожності, образливості, а також наявне погіршення сну.
Вказану моральну шкоду оцінює у 20000,00 грн., яку просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь.
Також вказує, що для відновлення свого порушеного права, він поніс витрати на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10 від 20.02.2024 року. Оскільки вказані витрати не перебувають в межах відповідальності страховика, вважає за необхідне відшкодувати їх на його користь за рахунок відповідача ОСОБА_2 .
У зв`язку з цим, просив стягнути з ПрАТ «СК "ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування, в розмірі 43 825, 16 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, в розмірі 3 000,00 грн. Стягнути з ПрАТ «СК «ОРАНТА» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору, в розмірі 2 422, 40 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Під час розгляду справи в суді між позивачем та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» погоджено суму страхового відшкодування та у зв`язку з цим, укладено мирову угоду.
Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року судом затверджено вказано мирову угоду. Провадження у справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» закрито.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та витрат на проведення експертизи відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ухвалити нове про задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 повністю, здійснити розподіл судового збору в першій та апеляційній інстанції.
Зазначає, що саме в результаті вчинення ОСОБА_2 ДТП, в якій було пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_1 , останній мусив замовляти проведення незалежного автотоварознавчого дослідження. На страховика винуватця ДТП, згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не покладено обов`язку із відшкодування витрачених позивачем коштів, сплачених за проведення незалежного автотоварознавчого оцінювання.
Також представник вказує, що сам факт пошкодження належного транспортного засобу ОСОБА_1 спричинив настання для останнього моральних страждань, тому вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вище вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Як встановлено судовим рішення та вбачається з матеріалів справи, 10.02.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Черкаси по вул. Святотроїцька, 73 за участю транспортного засобу SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний позивачу автомобіль зазнав технічних ушкоджень.
Згідно з постановою Соснівського районного суду від 05 березня 2024 року (справа № 712/2176/20, провадження № 3/712/9681/24) винним в спричиненій дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 .
Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідальність водія AUDI Q5, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217084804 в ПАТ «HACK «ОРАНТА», страховий ліміт 160 000,00 грн., франшиза 2 500,00 грн.
Керуючись ст. 35 та ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було передано ПАТ «HACK «ОРАНТА» всі необхідні для отримання належного страхового відшкодування, документи.
В подальшому страховик визнав дану подію страховим випадком та сплатив на користь позивача страхове відшкодування, в розмірі 67791 грн. 84 коп.
Позивач будучи не згідним з розміром сплаченого страхового відшкодування, звернувся до СОД «Старинець М.В.», в результаті чого оцінювачем ОСОБА_3 , який перебуває з ним в трудових відносинах було складено звіт про оцінку № А02-35 від 04.03.2024 року, згідно якого: вартість відновлювального ремонту КТЗ SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 складає 270 613,76 грн., вартість матеріального збитку складає 182 720,00 грн., ринкова вартість транспортного засобу в пошкодженому стані становить 68 603,00 грн.
Відтак, розмір несплаченого належного позивачу страхового відшкодування, що підлягав до стягнення за рахунок ПАТ "HACK "ОРАНТА", позивач розрахував наступним чином: 182 720 грн. (вартість авто до ДТП) - 68 603, 00 грн. (вартість авто після ДТП) - 67 791, 84 грн. (часткова сплата) - 2 500, 00 грн. (франшиза) = 43 825, 16 грн.
Під час розгляду справи в суді між позивачем та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» погоджено суму страхового відшкодування та у зв`язку з цим, укладено мирову угоду. Сторони погодили, що загальна сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217084804 за страховим випадком (дорожньо-транспортна пригода), що мала місце 10 лютого 2024 року, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб Subaru Legacy д.н.з. НОМЕР_1 , складає 108 841 грн. 84 коп.. Частину страхового відшкодування у розмірі 67 841 грн. 84 коп. було сплачено відповідачем на користь позивача 22 березня 2024 року. Частину страхового відшкодування в розмірі 41 000,00 грн., відповідач зобов`язався перерахувати позивачу протягом 10 робочих днів після затвердження даної мирової угоди Соснівським районним судом м. Черкаси. Позивач відмовився від решти позовних вимог до відповідача, а саме: частини заявленого в позові страхового відшкодування в розмірі 2 825,16 грн.; судових витрат (судового збору).
Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року судом затверджено вказано мирову угоду. Провадження у справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» закрито. Ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди суд вказав, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та не надано доказів на підтвердження такої шкоди. 
Щодо витрат на проведення оцінки майна в сумі 3000,00 грн., суд вказав, що зважаючи на те, що позивачем в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявлено таку вимогу не до страховика, а до винуватця ДТП, а також те, що вказаний звіт проведений на замовлення позивача, у зв`язку з непогодженням із сумою виплаченого страхового відшкодування, розрахованого страховиком, підстави для стягнення таких витрат саме з відповідача ОСОБА_2 відсутні.
Колегія суддів з таким висновком суду не повністю погоджується.
Доводи апеляційної скарги з приводу незадоволення вимоги в частині витрат на проведення оцінки автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000,00 грн. апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 34.2 та 34.3.ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Пунктом 36.2.ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
З правового аналізу п. 34.2, 34.3.ст. 34 цього ж Закону вбачається, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Оскільки позивачем заявлено таку вимогу не до страховика СК «Оранта», а до винуватця ДТП ОСОБА_2 , а також те, що вказаний звіт проведений на замовлення позивача, у зв`язку з непогодженням із сумою виплаченого страхового відшкодування, розрахованого страховиком, підстави для стягнення таких витрат саме з відповідача ОСОБА_2 відсутні.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).
Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 686/12403/21 зроблено висновок, що: «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що йому було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки даний автомобіль використовувався ним як у повсякденному житті так і під час виконання своїх робочих та життєвих потреб. Протягом тривало терміну він економлячи кошти, утискаючи сімейні витрати на життєві потреби відкладав кошти, задля того аби придбати інший автомобіль. Спричинені внаслідок цього психологічні страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для його самопочуття і здоров`я, зокрема це посприяло накопиченню негативних психоемоційних та формуванню несприятливих психоматичних змін, які полягають у: емоційній напрузі, знервованості, пригніченості, нестійкому настрою, підвищеній тривожності, образливості, а також наявне погіршення сну, у зв`язку із чим він просив суд стягнути моральну шкоду з ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, у розмірі 20 000,00 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку погіршення стану здоров`я позивача із подією ДТП, та не обгрунтував її розмір, проте колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження  спричинення моральної шкоди відповідачем, яку можливо оцінити у розмірі 20000,00 грн.
ЄСПЛ указує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти) від 12 липня 2007 року).
ЄСПЛ у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу), «Caloc v. France» (Калок проти Франції) та «Niedbala v. Poland» (Недбала проти Польщі) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Оскільки неправомірними діями ОСОБА_2 , унаслідок яких ОСОБА_1 отримав пошкодження належного йому транспортного засобу, останній були завдані душевні страждання та психологічні переживання, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діяннями відповідача ( винної особи) та нанесенням моральної шкоди позивачу.
За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суми завданої моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги  представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з цим, розподіл судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції є неможливим, оскільки в ухвалі про затвердження мирової угоди, позивач відмовився від решти позовних вимог, в тому числі, судового збору.
Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, та з урахуванням того, що при зверненні апеляційного суду сплатив судовий збір в розмірі 3633,60 грн, то згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог ( позов задоволено на 25 %) підлягає стягненню з ОСОБА_2 судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 908,40 грн.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та витрат за проведення автотоварознавчого дослідження - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат за проведення автотоварозначого дослідження відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді в сумі 908,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: